Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зобов`язання Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» зменшити нарахування вартості комунальних послуг - витрати за теплопостачання - центральне опалення у розмірі 20 000 грн. перед Львівським комунальним підприємством «Львівський ліхтар» у зв`язку із ненаданням таких та зобов`язання Львівське комунальне підприємство «Львівський ліхтар» зменшити нарахування вартості комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] на суму 20 000 грн. (витрати за теплопостачання - центральне опалення). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що будинок [ADDRESS] у якому знаходиться квартира позивача, перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Львівський ліхтар». Позивачем не здійснюється оплата вартості житлово-комунальних послуг.Працівники Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» неодноразово направляли позивачу попередження про необхідність оплати наданих послуг, однак по сьогодні заборгованість не погашено. В судове засідання позивач подав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутності. Просить позов задоволити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечив. Представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Представник Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від [PERSON] поступила заява про відмову в задоволенні позову за безпідставністю та проведення розгляду справи без участі ЛКП "Львівський ліхтар". Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та оцінивши всі докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2018р. №114618266 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.06.20218р. у справі №465/1612/18 вирішено надати дозвіл Позивачу на від`єднання квартири [ADDRESS] від мережі центрального опалення та гарячого водопостачання. 27.05.2019 р. Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» надало позивачу технічні умови щодо облаштування у квартирі [ADDRESS] індивідуальне опалення. На виконання вказаних технічних умов Позивачем розроблено відповідний проект, який також погоджено Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» 09.07.2019 р. 08.10.2019 р. відповідачами по справі підписано акт про відключення квартири [ADDRESS] від мережі центрального опалення та гарячого водопостачання, а відтак Позивач з 08.10.2019 р. не користується послугами центрального опалення. Згідно наданої копії квитанції про оплату послуг за березень 2020 року на ім`я платника [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), у позивача наявний борг за центральне опалення у розмірі 20 734, 60 грн. Відповідно до п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; тепло генеруючої організації; теплопостачальної організації; тепло транспортуючої організації. Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу. Таким чином, з липня 2014 року послуги по теплопостачанні надає виключно виробник послуг, а не посередник, тобто іде мова тільки про Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», а в даному випадку Львівське комунальне підприємство «Львівський ліхтар» є лише організацією, яка обслуговує будинок, у якому розташована квартира Позивача. Згідно з до ст. 66, 68 Житлового кодексу України та прав і обов`язків громадян у сфері надання житлово-комунальних послуг, затверджених державним комітетом України по житлово-комунальному господарству від 02.10.1998р., власники, наймачі, орендарі жилихприміщень повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку пропорційно до займаної площі та у встановлений строк. Однак, Відповідачі не навели належних та допустимих доказів надання комунальних послуг, посилається лише на статті законів, які або зовсім не можна застосувати в даному випадку (ст.68 ЖКУ), так як вони регулюють інші правовідносини, або такі, які вимагають наявність угоди, якої ЛКП не надало (ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги ). Стаття 68 ЖК України передбачає строки внесення квартирної плати та плати за комунальні послуги, відповідно до яких наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг є предметом регулювання спеціального Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно статті 19 цього Закону: 1. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 2. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. 3. Виробник послуг може бути їх виконавцем. 4. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно статті 29 цього Закону, 1. Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. 2. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. 3. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. При укладанні договору повинні бути дотримані вимоги статті 26 цього Закону, а саме: сторонами повинні бути узгоджені вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг, тощо. При цьому повинен бути дотриманий принцип відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства. На виконання вимог прикінцевих положень цього Закону Кабінет Міністрів України розробив і затвердив Постановою № 560 від 12.07.2005 року, № 529 від 20.05.2009 року "Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Згідно статті 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 638 ЦК України такий договір може вважатися укладеним тільки після досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, тому в даному випадку, без письмового договору нема ані юридичних підстав для стягнення зобов`язань, ані самих зобов`язань з оплати комунальних послуг, та вбачається спір про право між сторонами (п.3, ч.2, ст.100 ЦКУ). Для підтвердження свого права вимоги обслуговуюча організація повинна надати докази про те, що: - стягувач є учасником правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг (власник, споживач, виконавець, виробник, балансоутримувач, управитель); - у стягувача встановлені договірні правовідносини з боржником, між сторонами укладені письмові договори на надання житлово-комунальних послуг, які по формі та за змістом відповідають Типовим договорам. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Таким чином, з огляду на вищенаведене, та

Outcome: partial