Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд позбавити [PERSON], 1984 р.н.,батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2007 року по 2009 рік вона перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем . Після розірвання шлюбу позивачка намагалася зберегти сім"ю, підтримувала із відповідачем дружні стосунки, в результаті чого в них народилася дочка [PERSON], [INFO] В 2014 році спільне проживання було остаточно припинено. 30 червня 2017 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], 1987 р.н. Як зазначає позивачка, в діях відповідача мається винна поведінка, яка виразилась в тривалому ухиленні від виконання обов'язків батька по вихованню своєї дитини, він протягом тривалого часу не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров'я, не займається її підготовкою до самостійного життя. Позитивно впливати на свою дитину відповідач не може. Відповідач долею, станом здоров'я дитини не цікавиться, бажання побачитися з дитиною не виявляє, чим ухиляється від виконання обов'язків з виховання та утримання дитини. Позбавлення відповідача батьківських прав є мірою сімейно-правової відповідальності, має на меті насамперед захист інтересів неповнолітньої дитини. За час окремого проживання відповідач не намагався налагодити стосунки із донькою, зустрічей уникає, долею дитини не цікавиться. Малолітня дочка утримується і виховується позивачкою та її чоловіком [PERSON] Позивачка та її представник в судове засідання не з"явилися, надали письмову заяву в якій зазначили, що позов підтримують повністю, просять позбавити відповідача батьківських прав, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач суду заперечень не надав, до суду не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області не заперечила проти позбавлення батьківських прав відповідача, при розгляд справи просить врахувати висновок органу опіки та піклування Бердичівської міської ради. Заяви сторін долучено до матеріалів справи. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що згідно копії повторно свідоцтва про розірвання шлюбу , шлюб між [PERSON], та [PERSON] було розірвано, про що 14 вересня 2009 року складено відповідний актовий запис № 209 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ( а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про шлюб , [PERSON] 30.06.2017 року зареєструвала шлюб [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON]" ( а.с. 14). Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 22 січня 2018 року, [PERSON], 2012 р.н. проживає за адресою: [INFO], разом з матір"ю - [PERSON], 1991 р.н. та її чоловіком [PERSON], 1987 р.н., якого називає " татом". Власником квартири є [PERSON] Для дівчинки відведено окрему кімнату, яка облаштована усім необхідним. Матеріально - побутові умови відповідають санітарно - гігієнічним нормам ( а.с. 35). Як вбачається з характеристики вихованки закладу дошкільної освіти № 26 " Веселка" [PERSON], 2012 р.н. , виданої 10.01.2018 року, дівчинка відвідує заклад дошкільної освіти з 29.09.2014 року, весь час приводить в заклад та забирає з нього мати дитини [PERSON] дівчинка відвідує гуртки в закладах позашкільної освіти : гурток з вивчення англійської мови , танцювальний гурток. Батько дівчинки - [PERSON] не цікавиться розвитком дитини, її потребами, жодного разу не відвідав [PERSON] в дошкільному закладі ( а.с. 36). Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації від 07.08.2018 року , [PERSON], [INFO], перетнув державний кордон України 03.09.2016 року. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бердичівської міської ради , орган опіки та піклування Бердичівської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], 2012 р.н., з тих підстав, що останній протягом двох останніх років з донькою не бачився, не спілкувався з нею, матеріально не підтримував, йому навіть не відомо який дитячий садочок відвідувала [PERSON] та де нині навчається дитина. Позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно відповідача, але він свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її належними умовами для навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не бере участі у забезпеченні дитини необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Всі ці функції на даний час виконує позивачка та її чоловік [PERSON] Згідно приписів статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приписами частини другої статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Постанови пленуму Верховного суду України N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Згідно приписів частини другої статті 150 та частини другої статті 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Згідно приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а саме позбавлення [PERSON], 1984 р.н. батьківських прав по відношенню до його дитини.

Outcome: approved