Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулася з вказаним позовом до відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (скорочена назва - "ВіЕйБі Банк"), яка надійшла до суду 14.01.2019 року. На обґрунтування позовних вимог зазначала, що за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2008 року отримала від відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (скорочена назва - "ВіЕйБі Банк"), кредитні кошти в розмірі 19 тис. дол. США, що складає еквівалент 95950,00 грн. для проведення ремонту житла зі сплатою 12 % річних строком до 02 серпня 2012 року, а у забезпечення даного кредитного договору між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. 20.03.2015 року розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а у вересні 2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" у зв`язку з порушенням умов кредитного договору №07/58-05/р від 03.08.2008 року та наявну заборгованість в сумі 109205,04 грн. відбулось звернення до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, в якому рішенням суду першої інстанції 31.03.2017 року в справі № 346/4130/15-ц у задоволенні позову відмовлено в повному об`ємі в зв`язку з пропуском строків позовної давності. 19.06.2017 року судом апеляційної інстанції в цій же справі скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 17639,99 грн., що еквівалентно 677 дол. США 89 центів та 135,36 грн. пені, а всього 17775,35 грн. і в решті позовних вимог відмовлено. Обґрунтування стягнення вказаної суми мотивоване межами строку позовної давності. Посилаючись на те, що на виконання вказаного судового рішення сплатила на користь відповідача 02.02.2018 року - 17775,35 грн. і таким чином виконала основне зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, позивач звернулася 27.03.2018 року із заявою до відповідача з проханням видати їй довідку про повне погашення заборгованості, однак банк листом від 02.05.2018 року повідомив позивачу, що наявна заборгованість за кредитним договором становить 2958,21 дол. США по сплаті відсотків, 2216,61 грн. заборгованість з комісії по обслуговуванню кредиту та штраф в розмірі 135,36 грн. Окрім того відповідач вказав позивачу, що рішення суду містить курс валют на дату ухвалення рішення, і враховуючи, що між датою ухвалення рішення і датою погашення заборгованості курс валют, які встановлюються НБУ змінився, то фактично позивачем сплачено заборгованість в сумі 637,40 дол. США, тому необхідно погасити різницю між зарахованими 637,40 дол. США та призначеними до стягнення 677,89 дол. США. 21.05.2018 року позивач погасила конвертаційну різницю сумі 40,49 дол. США та в той же день звернулася із заявою про видачу їй довідки про повне погашення заборгованості за кредитним договором № 07/58-05/р від 03.08.2008 року. 15.06.2018 року банк повідомив позивачу, що внесеної суми недостатньо, а заборгованість позивача становить 2912,20 дол. США по сплаті відсотків, 2216,61 грн. заборгованість з комісії по обслуговуванню кредиту та штраф в розмірі 135,36 грн. В подальшому між сторонами тривала переписка з вказаного приводу, під час якої кожна сторона відстоювала свою позицію. Оскільки позивач вважає, що за рішенням суду апеляційної інстанції було встановлено кінцевий розмір заборгованості, який сплачений позивачем відповідачу з урахуванням коливання курсової різниці і відтак заборгованість кредитним договором № 07/58-05/р від 03.08.2008 року погашена в повному обсязі, то просила суд визнати припиненим зобов`язання в зв`язку з його виконанням, скасувати запис в Державному реєстрі іпотек та скасувати запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Не погоджуючись із поданим позовом від відповідача на адресу суду надійшов відзив, згідно до якого відповідач позов не визнав в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити. Позивач подав суду відповідь на відзив, який долучений до матеріалів справи. Заслухавши сторін, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так в судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, а відтак і не потребує окремого доказування, що 03.08.2007 року позивачка за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2008 року отримала від відповідача кредит у розмірі 19 тис. дол. США, що складає еквівалент 95950,00 грн. для проведення ремонту житла зі сплатою 12% річних, а в подальшому - 17 % річних строком до 02 серпня 2012 року. В забезпечення даного кредитного договору між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою [ADDRESS] , що належить позивачу (а.с. 18-22). Однак, в зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань [PERSON] у неї утворилася заборгованість, яка станом на 18.08.2015 року в гривневому еквіваленті складала 109205,04 грн., з яких 3592,61 дол. США - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 2216,61 грн. - заборгованість по сплаті комісії та 28756,35 грн. - штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань. У зв`язку з цим відповідач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з позивача вказану заборгованість по даному кредитному договору. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2017 року по справі № 346/4130/15-ц в задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" до [PERSON] відмовлено у повному об`ємі у зв`язку із пропуском строку позовної давності. 19.06.2017 року Апеляційним судом Івано-Франківської області в цій же справі скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 17639,99 грн., що еквівалентно 677 дол. США 89 центів та 135,36 грн. пені, а всього 17775,35 грн. і в решті позовних вимог відмовлено. Обґрунтування стягнення вказаної суми мотивоване межами строку позовної давності. Також у даному судовому рішенні констатовано, що за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року з [PERSON] стягнуто кредитну заборгованість за тілом та відсотками в загальній сумі 5968,67 дол. США, що було еквівалентно 47689,69 грн. і основне зобов`язання [PERSON] було виконано 10.09.2014 року (а.с. 6-8). Дані про касаційне оскарження судового рішення в справі № 346/4130/15-ц відповідачем у цій справі, суду не представлено. В той же час, [PERSON] із рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року в справі № 346/4130/15-ц погодилася повністю, і 02.02.2018 року сплатила на рахунок Відповідача з призначенням «погашення заборгованості за кредитним договором № 07/58-05/р від 03.08.2007 року відшкодування за рішенням суду від 19.06.2017 року» 17 775,35 грн. згідно до квитанції від 02.02.2018 року (а.с.9). 27.03.2018 року [PERSON] звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" із заявою про видачу довідки про повне погашення заборгованості (а.с.10). Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" листом № 05-1/7344 від 02.05.2018 року повідомила позивачу, що наявна заборгованість за кредитним договором становить 2958,21 дол. США по сплаті відсотків, 2216,61 грн. заборгованість з комісії по обслуговуванню кредиту та штраф в розмірі 135,36 грн. Окрім того відповідач вказав позивачу, що рішення суду містить курс валют на дату ухвалення рішення, і враховуючи, що між датою ухвалення рішення і датою погашення заборгованості курс валют, які встановлюються НБУ змінився, то фактично позивачем сплачено заборгованість в сумі 637,40 дол. США, тому необхідно погасити заборгованість, а також зазначено, що вартість довідки про погашення кредиту коштує 50 грн. (а.с.11). 21.05.2018 року позивач погасила конвертаційну різницю сумі 40,49 дол. США, що еквівалентно 1200,00 грн., з призначенням платежу «погашення заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року відшкодування за рішенням суду від 19.06.2017 року» згідно до квитанції від 21.05.2018 року (а.с. 17) та в той же день звернулася із заявою про видачу їй довідки про повне погашення заборгованості за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2008 року (а.с.12). Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" листом №05-1/9103 від 15.06.2018 року повідомила позивачу, що внесеної суми недостатньо для погашення заборгованості (а.с.13), а також надано довідку №05-1/9102 від 15.06.2018 року згідно до якої заборгованість позивача становить 2912,20 дол. США по сплаті відсотків, 2216,61 грн. заборгованість з комісії по обслуговуванню кредиту та штраф в розмірі 135,36 грн. (а.с.14). 25.07.2018 року [PERSON] знову звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" із заявою про видачу довідки про повне погашення заборгованості (а.с.15). Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" листом №05-1/13453 від 05.10.2018 року повідомила позивачу, що на момент надання відповіді не сплачено штраф в розмірі 135,36 грн. (а.с.16). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов 'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно до ст. 12 зазначеного Закону у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. В даному випадку Відповідач (він же іпотекодержатель) звернувся з позовом до суду про дострокове повернення позики, а суд за цим позовом прийняв відповідне рішення, зокрема рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року за яким з [PERSON] стягнуто кредитну заборгованість за тілом та відсотками в загальній сумі 5968,67 дол. США, що було еквівалентно 47689,69 грн. та про що вказано у рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року. Відповідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до п.10.1 іпотечного договору від 06.08.2007 року цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами договору, скріплення його печаткою Іпотекодержателя та його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем зобов"язань по Кредитному договору та за цим договром. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 29 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобовязання. Аналогічні вимоги закріплені також у ст. 593 ЦК України, де в п.1 зазначено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Зобовя`зання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1статті 598 ЦК України. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-939цс15 припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. [PERSON] повністю виконавши рішення судів (рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року) виконала і зобов`язання за кредитним договором, тобто сплатила основну суму боргу та всі нарахування згідно договору та рішення суду. Про те, що вона виконала своє зобов`язання належним чином свідчать текст рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.06.2017 року в справі 346/4130/15-ц, де вказано, що судове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.05.2011 року в повному об`ємі боржником виконано 10.09.2014 року, а ткож документи про сплату коштів згідно до рішення суду. У відповідності до статті 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 18 ЦПК України (Обов`язковість судових рішень) вказує, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 вказаної норми). Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2 ст. 18 ЦПК України). Практика Європейського суду з прав людини вкуазує, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6»( «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, п. 40). Враховуючи, що забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором є виконаними, зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, є припиненими. Відповідно до ч.3 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки та припинення обтяжень, накладених у зв`язку з цією іпотекою, підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ із змінами та доповненнями та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 клієнти мають право після повного виконання грошових зобов`язань перед банком, подати письмову Заяву та здійснити дії, пов`язані із державною реєстрацією припинення іпотеки та зняття заборони. Обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження з предмету іпотеки, одержавши повідомлення установи банку про погашення кредиту та відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також Проводить державну реєстрацію припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що слід визнати припиненими виконанням зобов`язання [PERSON] перед відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк (скорочена назва - "ВіЕйБі Банк") за кредитним договором №07/58-05/р від 03.08.2007 року, а відтак припиняється і зобов`язання за іпотечним договором від 06.08.2007 року, які є похідними від кредитного договору (основного зобов`язання) в зяв`язку з його припиненням та вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку №5435066 від 06.08.2007 року та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №5435021 від 06.08.2007 року про заборону відчуження квартири за адресою [ADDRESS] . Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 368/923/17 (провадження № 61-15014св18), де серед іншого зазначено : «Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.». Розподіл судових витрат підлягає проведенню в порядку ст. 141 ЦПК України на підставі наявних підтверджуючих документів на момент розгляду справи по суті. Позивач при зверненні з позовом до суду, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір», оскільки кредитний договір згідно до його умов є споживчим кредитом, від сплати судового збору звільняється, а відтак з відповідача слід стягнути на користь держави витрати по оплаті судового збору. Окрім того на користь позивача з відповідача слід стягнути 58,00 грн. судового збору, сплаченого при отриманні копії технічної фіксації судового засідання (а.с.85-86).

Outcome: approved