Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

18 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що між відповідачкою [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ПЛАТІНУМ БАНК" (надалі - ПАТ "ПтБ") були укладені кредитні договори: №1/6503CLPS2 від 19.03.2012 року на суму 6884,52 гривень та №673/6503CLAPT від 22 лютого 2013 року на суму 5876,4 грн. Згідно договорів факторінгу між ПАТ "ПтБ" та ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС", а також від 17.06.2015 р. між ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" та позивачем (№1706/1) відступлено позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами №1/6503CLPS2 від 19.03.2012 року та №673/6503CLAPT від 22 лютого 2013 року. Непогашена заборгованість позичальника [PERSON] по вищевказаним кредитним договорам складає: за договором №1/6503CLPS2 від 19.03.2012 року - 12418,83 гривні, за договором №673/6503CLAPT від 22 лютого 2013 року - 10780,21 гривень, а загалом, станом на дату подання позовної заяви, сума боргу складає - 23199,04 гривні, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки разом з судовими витратами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав повністю. В адресованих суду письмових зверненнях зазначив, що доводи відповідачки викладенні у заяві про перегляд заочного рішення не відповідають дійсним обставинам справи, є суперечливими між собою і не підтверджуються жодними доказами. Відповідачка не надала жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась. Її представник у судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду. Надаючи пояснення у минулих судових засіданнях протягом періоду розгляду справи у суді, відповідачка [PERSON] позов не визнавала. Згідно первинних пояснень, відповідачка стверджувала, що не підписувала та не оформлювала жодних кредитних договорів. Надалі надала пояснення згідно яким вона дійсно оформлювала документи для отримання кредиту в банку, проте гроші не отримала, оскільки їй було усно відмовлено у видачі кредиту через недостатній розмір заробітної плати. Безпосереднім оформленням документів для отримання кредиту від імені представника банку займалась її колишня невістка, проте від клопотання про її виклик у судове засідання та допит в якості свідка категорично відмовилась. Не заперечувала, що підписи у кредитних договорах могли належати їй, проте, оскільки гроші вона не отримувала, просила у позові відмовити. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що фактичне отримання відповідачкою грошових коштів на умовах вищевказаних кредитних договорів, їх часткове повернення, нарахування встановлених кредитними договорами відсотків, комісії та неустойки та розмір заборгованості підтверджується наданими позивачем копіями кредитних договорів №1/60503CLPS2 від 19.03.2012 року та №673/6503CLAPT від 22.02.2013 року, заяв позичальника від 19.03.2012 року, від 22.02.2013 року, фінансовими документами, зокрема, меморіальними ордерами про отримання коштів, виписками по особовим рахункам позичальника. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №1/60503CLPS2 від 19.03.2012 року, відповідачка станом на 14.06.2015 року має заборгованість в розмірі 12388,00 гривень. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №673/6503CLAPT від 22.02.2013 року, відповідачка станом на 14.06.2015 року має заборгованість в сумі 10748,56 гривень. Про факт відступлення права грошової вимоги до відповідачки від банку до позивача свідчать, зокрема, відповідні повідомлення ПАТ «ПтБ» та "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" від 25.06.2015 року та від 22.02.2013 року (а.с.22-24, 36-38). Перехід права вимоги заборгованості до позивача встановлений з поданих копій договору факторінгу від 17.06.2015 року з додатками до нього. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає, або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає, або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобовязаний здійснити платіж факторові, за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги з визначенням грошової вимоги. Відповідачка [PERSON] не надала жодних доказів на спростування доводів, викладених у позовній заяві та подальших зверненнях сторони позивача до суду. Відповідачка відмовилась від подання клопотань про призначення експертизи та допиту свідків, не подала інших доказів, що спростовували б документальні дані про фактичне отримання та витрачання нею кредитних коштів та про перехід прав кредитора до позивача. З доказів, поданих позивачем, судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] як позичальником не виконані зобовязання, передбачені кредитним договором. З огляду на ст.88 ЦПК України, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 1378,00 гривень. На підставі ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved