Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №638172839 у розмірі 9425,27 грн, з яких 6569,48 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2855,79 грн заборгованість за відсотками; стягнути судові витрати з оплати судового збору. В обґрунтування вимог вказано, що 16.06.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір №638172839. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ "Таліон Плюс" набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. В подальшому,\~03.01.2019\~між ТОВ\~"Таліон\~Плюс"\~та ТОВ\~"ФК\~ Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~укладено договір\~факторингу №20190103,\~відповідно до\~умов якого\~позивач набув\~право вимоги\~до відповідача\~в сумі\~9425,27\~грн,з яких 6569,48 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2855,79 грн заборгованість за відсотками. У позові вказано, що відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання та заборгованість не погасила. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.12.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу семиденний термін для усунення недоліків. 04.01.2021, на виконання вимог ухвали суду від 07.12.2020, позивачем подано до суду позовну заяву з усунутими недоліками. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 05.01.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судові засідання не з`являлась, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується змістом рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень. Згідно з ч. 3 ст.\~131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст.\~280\~ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч.3 ст.131\~ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подала відзив, а позивачем не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі відповідача [PERSON] , беручи до уваги те, що вона належним чином повідомлялась про дату, час та місце судових засідань за зареєстрованою адресою місця проживання, повторно не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, тобто без поважних причин, від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань та відзиву на позовну заяву. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.06.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір №638172839, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати [PERSON] кредит на суму 6570,00 грн, строком на 13 днів, зі сплатою 1,61% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 587,65% річних (а.с. 72-73). 02.07.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №638172839 від 16.06.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити строк, на який було укладено кредит, ще на 13 днів зі сплатою 1,61 % в день від суми кредиту (а.с.74). 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 77). 03.01.2019 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20190103, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №638172839 від 16.06.2018, укладеним між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , набуло ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". \~Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.\~ Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Разом з тим, кредитний договір №638172839 від 16.06.2018 не містить аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника [PERSON] , та ідентифікатора СМС повідомлення з кодом. Також не містять матеріали справи й заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, відповідно до п.1 ч.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 1, 2\~ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами п.2 ст.1046\~ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~зі ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1.1 кредитного договору №638172839 від 16.06.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , зазначено, що товариство зобов`язалося надати [PERSON] кредит на суму 6570,00 грн, при цьому, позивачем не надано жодних доказів того, що товариством дійсно були надані відповідачу кошти у зазначеному розмірі. Розрахунок заборгованості, який доданий до позову, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.06.2018, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed