Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" та ТОВ «БІГ КИЇВ» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8771583, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобіля марки «Renault Trafic» д/н [NUMBER] . 14.08.2019 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Renault Trafic» д/н [NUMBER] , та транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Винним у учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року у справі № 752/17425/19 визнано винним гр. [PERSON] під керуванням якого перебував автомобіль «Hyundai Accent», д/н [NUMBER] . В рамках прямого врегулювання ПрАТ «УАСК «АСКА» було компенсовано страхове відшкодування в розмірі 19 599,04 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані становить 6 009,51 грн., що були сплачені ПрАТ «СК «АРКС» на підставі страхового акту № ARX2494518. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заперечення на відзив не подав. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив слухати справу уйого відсутність, в задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 17.12.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" та ТОВ «БІГ КИЇВ» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8771583, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобіля марки «Renault Trafic» д/н [NUMBER] . Винним у учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року у справі № 752/17425/19 визнано винним гр. [PERSON] у вчиненні ДТП, яка сталася 14.08.2019 р. за участю транспортного засобу «Renault Trafic» д/н [NUMBER] , та транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . На момент вчинення ДТП автомобіль Hyundai Accent», д/н [NUMBER] , був застрахований ПрАТ «УАСК «АСКА», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №141461043, відповідно до умов якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 100000,00 грн. В рамках прямого врегулювання ПрАТ «УАСК «АСКА» було компенсовано страхове відшкодування в розмірі 19 599,04 грн. На підставі страхового акту № ARX2494518, ПрАТ «СК «АРКС» сплачено 6 009,51 грн. страхового відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Разом з тим, ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) прийшла до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. 3,5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що обов`язок відшкодування вже виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування у межах суми страхового відшкодування покладається на страховика особи, яка завдала шкоду. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №141461043 сума збитку, завданого внаслідок ДТП, не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «УАСК «АСКА», а тому вимоги позивача є необґрунтованим та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed