Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Спаської сільської ради, третьої особи приватного нотаріуса Сосницького районного нотаріального округу в Чернігівській області [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є дружиною [PERSON], який помер [INFO] року в с. Спаському Сосницького району Чернігівської області, що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу та про смерть. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, зокрема на права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON] заповіту не склав. Вона прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в шестимісячний термін до приватного нотаріуса Сосницького районного нотаріального округу в Чернігівській області [PERSON]. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що належав [PERSON] відповідно до довідки Спаської сільської ради №42 від 04.03.2014 року, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; на підставі запису в погосподарській книзі. Окрім неї з чоловіком, ніхто у спадковому будинку не проживав на момент його смерті, та після неї вона проживала одна. Згідно з технічним паспортом, виготовленим 28.10.2013 року, та довідкою-характеристикою, виданих Сосницьким районним комунальним підприємством "Зодчий", вартість житлового будинку з господарскими будівлями (житловий будинок А-1, сарай Б-1, погребня В-1, потреб п/г), що знаходяться по [ADDRESS], становить 77976 грн. Рік забудови житлового будинку 1984. Нотаріус не видає свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок з господарськими будівлями, мотивуючи відмову відсутністю правовстановлюючих документів у померлого на спірний будинок. Позивач просить визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги вона підтримує. Представник відповідача Спаської сільської ради в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника, з якої вбачається, що позовні вимоги відповідач визнає. Приватний нотаріус Сосницького районного нотаріального округу в Чернігівській області [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що 25.10.1958 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.12.2013 року. [INFO] року [PERSON] помер, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2013 року. З матеріалів справи видно, що після померлого [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа №11/2014. Із довідки Спаської сільської ради за №42 від 04.03.2014 року вбачається, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS], дійсно належав померлому [PERSON]. З технічного паспорту та довідки-характеристики від 22.02.2014 року, виданих Сосницьким районним комунальним підприємством "Зодчий", вбачається, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями (житловий будинок А-1, сарай Б-1, погребня В-1, погреб п/г), що знаходяться по [ADDRESS], становить 77976 грн. Рік забудови житлового будинку 1984. Відповідно до статей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством. Ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державна реєстрація права власності на будинки не залежала від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державне реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2014 року вбачається, що нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], у зв'язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Отже позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; дійсно належав померлому [PERSON], а позивач [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями за законом. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; за спадкоємцем [PERSON].

Outcome: approved