Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивувала позивач свій позов тим, що 15 грудня 2001 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняв чоловік [PERSON], оскільки постійно проживав зі спадкоємцем на день смерті. 12 квітня 2014 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, які спадкодавець заповів позивачу [PERSON], а також житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. [PERSON] № 6 в с. Дягова Менського району Чернігівської області, які спадкодавець заповів відповідачу [PERSON] Проте остання відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, про що подала до нотаріальної контори заяву. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за заповітом та за законом, отримала свідоцтво паро право на спадщину за заповітом, а саме на земельні ділянки. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. [PERSON] № 6 в с. Дягова, Менського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявилася, просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 15 грудня 2001 року в селі Дягова Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 121532, виданого виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області 17 грудня 2001 року (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняв чоловік спадкодавця [PERSON], оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 07 квітня 2013 року в с. Дягова Менського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 206473, виданого виконавчим комітетом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області 09 квітня 2013 року (а.с.6). За життя [PERSON] зробив розпорядження про те, що належну йому земельну ділянку площею 2,85 га, розташовану на території Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області заповів [PERSON], [INFO] (а.с.70). А також, іншим заповітом зробив розпорядження про те, що належний житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою вул. [PERSON], 6 в с. Дягова Менського району Чернігівської області заповів [PERSON] (а.с.71). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 за 1991 1995 роки, виданої Дягівською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Дягова по вул. Павленка О., 6, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був [PERSON] помер 07 квітня 2013 року, членами колгоспного двору були: дружина [PERSON], знята з реєстрації 15.12.2001 року у звязку зі смертю. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір». Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Дягова Менського району Чернігівської області по вул. Павленка О., 6 збереглось за [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/2 кожному. Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на належний їм житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. [PERSON], 6 в с. Дягова, Менського району Чернігівської області. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняла спадщину і як слідує із матеріалів спадкової справи, в установлений законом термін звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на земельні ділянки. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 584/02-31 від 24.02.2017 (а.с.42). Спадкоємець за заповітом [PERSON] пропустила строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], подала заяву, що звертатись з заявою про визначення додаткового строку не буде і відмовляється від прийняття спадщини за заповітом (а.с.67). Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами. Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Дягова по вул. Павленка О., 6, був колгоспним двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 42 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 09.02.2017 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: вул. [PERSON], 6 в с. Дягова, Менського району, Чернігівської області не зареєстровано (а.с.11). Технічний паспорт на житловий будинок № 6 по вул. Павленка О. в с. Дягова Менського району Чернігівської області виготовлено 09.02.2017 (а.с.12-16). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Дягова, вул. Павленка О., 6, Менського району, Чернігівської області має загальну вартість 10362 грн. 00 коп. (а.с.17-36). На підставі викладеного,

Outcome: approved