Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 10 грудня 2006 року, укладений між ним та ТОВ «Лотуре-Агро», та який зареєстрований в Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України 12 червня 2007 року за № 040763104236. Позов мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,03 га, яка розташована на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. У 2006 році між нею та відповідачем укладено договір оренди землі від 10 грудня 2006 року, однак відповідач з 2007 року порушував умови цього правочину, орендну плату у період часу з 2007 року і по 2013 рік за користування земельною ділянкою систематично виплачував не в повному обсязі, не проводячи її щорічної індексації, у а 2014 році жодних виплат в її рахунок не провів взагалі. Зазначала про те, що відповідач в 2014-2015 роках не проводить використання її ділянки за цільовим призначенням в межах укладеного договору, передавши вказану ділянку в обробіток іншому підприємству, а також в умовах укладеного договору відсутня одна істотна умова щодо можливості чи неможливості передачі землі у заставу та внесення до статутного фонду підприємства прав її оренди. Позивачка вважає, що зазначені нею обставини є істотними порушеннями умов укладеного договору оренди землі, що порушує її права та інтереси, і є підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позову в повному обсязі з вищевикладених підстав, та подав додаткові докази в обґрунтування мотивів позову. Представник третьої особи [PERSON], письмово виступивши на стороні позивача, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, тому суд за згодою позивача розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних та доказів, ухвалюючи заочне рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступні факти та правовідносини, а також дійшов наступних висновків. Позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,03 га, яка розташована на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с.7). Указана вище земельна ділянка передана позивачкою в оренду відповідачу, що підтверджується копією договору оренди землі від 10 грудня 2006 року, зареєстрованого 12 червня 2007 року у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України за № 040763104236 (надалі по тексту - Договір оренди землі) (а.с.8-9,10). Пунктами 15,16 Договору оренди землі передбачено, що вищевказана земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. У п.9 договору оренди сторони визначили розмір орендної плати за землю в розмірі 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки, яка зазначена в п.5 договору оренди, і становить 501 грн. на рік. Відповідно до п. 11 договорів оренди виплата орендної плати повинна здійснюватись орендарем один раз на рік до 01 грудня поточного року, при цьому податок з доходу фізичних осіб нараховується на орендну плату та погашається за рахунок коштів орендаря. Пунктом 13 указаного договору оренди передбачені підстави для перегляду розміру орендної плати, а саме: підвищення цін і тарифів, інфляція та інші випадки, передбачені законом. Згідно з п. 28 Договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням, передбаченим цим договором, додержання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 30 Договору оренди землі передбачені права орендаря, зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі. Пунктом 31 Договору оренди землі встановлено, обов'язок орендаря приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені Договором, виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та цим договором, дотримуватися режиму природоохоронного використання земель, дотримуватися вимог щодо чергування сільськогосподарських культур у сівозмінах, своєчасно сплачувати орендну плату. Пунктом 38 Договору оренди землі передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. На думку суду, припинення орендарем використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди з передачею цієї функції та обовязку виплачувати орендну плату іншій юридичній особі є істотним порушенням вимог статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі", умов п. 1.31договору оренди та є підставою для його розірвання. Відповідно до довідки Синівської сільради Липоводолинського району Сумської області від 11 серпня 2015 року земельна ділянка, яка знаходиться на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, у 2014-2015 роках ТОВ «Лотуре-Агро» за цільовим призначенням не використовується, товариство господарську діяльність на території сільської ради у 2015 році не здійснює, у 2013 році відповідач лише засіяв земельну ділянку на території Синівської сільради (а.с.31). Станом на 01 червня поточного року ТОВ «Діамант-Агро» засіяно 957 га ріллі, ТОВ «АПК»Форвард» - 841 га, що підтверджується довідкою управління АПК Липоводолинської РДА від 18 серпня 2015 року (а.с.44). Судом також установлено, що земельна ділянка позивачки за цільовим призначенням безпосередньо ТОВ "Лотуре-Агро" у 2014 році і І-ІІ кварталах 2015 року не використовуються, упродовж 2014 року та першого, другого кварталу 2015 року ТОВ "Лотуре - Агро" свою господарську діяльність на території сільської ради не здійснює, збір урожаю у 2014 році, на землях, які перебувають в оплатному строковому користуванні ТОВ "Лотуре - Агро", здійснювало ТОВ "Діамант-Агро" на підставі трьохстороннього договору підряду від 01 жовтня 2013 року з додатком та від 12 березня 2015 року, договору відступлення права вимоги від 24 березня 2014 року, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Синівської сільської ради від 11 серпня 2015 року та письмовими правочинами (а.с.31,40-41,42,49-50,56-61). Так, у матеріалах справи наявна копія договору від 01 жовтня 2013 року, згідно з яким ТОВ «Лотуре-Агро» передає обовязок виконати роботи по посіву, обробці, вирощуванню та збиранню врожаю сільськогосподарської продукції СУНП «Магдон», та копія договору про відступлення права вимоги від 24 березня 2014 року, відповідно до якого до ТОВ «Діамант-Агро» передано всі права та обов'язки щодо проведення обробітку та виплат за договором оренди земельної ділянки, укладеного з ТОВ «Лотуре-Агро», хоча позивачка, як власник земельної ділянки, статусу сторони у цих договорах не набула. Крім цього, вищевказані договори не пройшли державної реєстрації як договори суборенди земельної ділянки, як це визначено ст.8 Закону України «Про оренду землі» та п. 19, 36 укладеного договору, проте фактично підтверджують передачу в обробіток орендованої відповідачем земельної ділянки на території с.Синівка ТОВ «Діамант-Агро» з правом виплати орендної плати власнику земельної ділянки. З довідкових відомостей наданих ТОВ «Діамант-Агро» вбачається ті обставини, що за 2014 рік ТОВ «Діамант-Агро» здійснювало виплату орендної плати позивачці в розмірі 2417 грн. 81 коп. за орендовану земельну ділянку (а.с.54-55). Протягом 2014 року виплата орендної плати за користування земельною ділянкою на виконання п.9,31,11 позивачці відповідачем у визначених розмірах та строках не проводилась. Позивачкою також не доведені з посиланнями на засоби доказування ті обставини, що відповідач саме з 2007 року і по 2013 рік включно сплачував орендну плату за вищевказаним договором не в повному обсязі, як це визначено п. 9,12 укладеного правочину, а тому ці обставини суд розглядає як недоведені. У 2015 році термін одноразової сплати орендної плати за користування земельної ділянки відповідачем позивачці до 01 грудня поточного року на день розгляду спору в суді не настав (п.11 вказаного договору). Отже, на думку суду, систематична несплата орендної плати (два і більше разів) протягом 2007-2015 років позивачкою не доведена, а разова невиплата орендної плати за 2014 рік по договору оренди не свідчить про систематичність по її несплаті, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 року (у справі № 6-146цс12), згідно з якою договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Таким чином, вищевказана підстава для розірвання договору є недоведеною. Разом із цим, при вирішенні даного спору суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року (у справі № 6-166 цс 13), предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі, про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV "Про оренду землі" (далі - Закон № 161-ХІV) припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельних ділянок та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону. Тому позовна вимога [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки з даної підстави з огляду на вищевстановлені обставини підлягає задоволенню. З приводу непроведення щорічної індексації орендної плати відповідачем позивачці, як підстави для розірвання договору, то суд зазначає те, що невиплата орендної плати ТОВ «Лотуре-Агро» позивачці у 2014 році, свідчить також про те, що відповідачем не проводилась і виплата орендної плати з урахуванням індексів інфляції за вказаний період, що також є порушенням п. 10,11,12,31 укладеного договору. На думку суду, відповідачем з огляду на сукупність встановлених у даній справі фактів істотно порушені умови вказаного вище договору оренди землі, що в свою чергу призвело до порушення прав позивачки як орендодавця із завданням їй збитків у виді невиплаченої відповідачем у 2014 році орендної плати, тому позов з двох вищевказаних підстав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Даний мотив суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України щодо істотного порушення умов договору, викладеною у постанові цього ж суду від 18 вересня 2013 року (справа № 6-75цс13). З приводу відсутності у тексті укладеного договору оренди однією з істотних умов, що стосується передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, то суд розглядає дану вимогу як безпідставну та необґрунтовану, оскільки на момент підписання та проведення державної реєстрації вищевказаного договору оренди вищевказана істотна умова договору оренди не була визначена такою у ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (вказана умова набула статусу істотної лише з 14 жовтня 2008 року після набрання чинності змін у вказану статтю закону на підставі Закону України N 509-VI від 16 вересня 2008 року, договір укладався між сторонами та реєструвався у встановленому порядку також до 14 жовтня 2008 року) та позивачка в порушення ст.10,60 ЦПК України не довела яким чином відсутність у договорі оренди зазначеної умови порушує її права як фізичної особи-орендодавця і в чому саме полягає порушення її прав як сторони вищевказаних правочинів. Тому у задоволенні позову в цій частині з наведеними мотивами суд вважає за необхідне відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved