Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу та розміру стягуваних аліментів. В позові зазначила, що 23.11.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області у цивільній справі № 135/1476/18 за заявою [PERSON] було видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий наказ набрав законної сили 23.11.2018. З 28 липня 2017 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Однак, нею 19 жовтня 2021 року подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Із відповідачем у них є спільна дитина - [PERSON] . Відповідач сплачує аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але це зовсім незначна сума, тому, з огляду на те, що дитина росте і збільшуються потреби на належне забезпечення її життя та розвитку, тому коштів на утримання дитини не вистачає. На момент, коли вона зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а саме: 26.10.2018, [PERSON] не працював, що підтверджується копією трудової книжки, згідно запису в якій з 07.06.2018 по 04.11.2018 він перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував виплати по безробіттю, які були невеликими. Наразі батько дитини офіційно працевлаштований у Філії "Переробний комплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика", щомісячно отримує заробітну плату. Витрати на утримання дитини істотно збільшились порівняно із витратами які існували в 2018 році. Окрім того, з відповідача на її користь та на її утримання стягувалися аліменти у розмірі 800 грн, але, оскільки дитині вже виповнилось три роки, такі виплати [PERSON] не здійснюються, що також свідчить про покращення матеріального стану відповідача. Позивач просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини шляхом зміни способу їх стягнення із 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Збільшення розміру аліментів на утримання дитини полягає в тому, що при зміні способу стягнення аліментів із 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на 1/4 частину доходу відповідача по справі розмір аліментів на утримання дитини має бути не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бодачевська М.В. позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити. Також просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що він позовні вимоги позивача визнає частково, а саме в розмірі стягнення 1/7 частки вiд ycix доходiв. Вказав, що розмір алiментiв - 1/4 частка вiд ycix доходiв позивачем нічим не обгрунтована. Просив врахувати при винесеннi рiшення рівність обов`язків батькiв щодо утримання дiтей. Проте, позивачка не падала суду жодних чеків, квитанцій, якi б пiдтверджували, що вона бере участь в утриманні дитини i якi б пiдтверджували яку ж в дійсності суму в середньому витрачає позивачка на дитину на мiсяць. Не надано доказiв, що мама займається розвитком дитини, не надано доказiв, що дитина вiдвiдує якісь гуртки та секції. Не надано доказiв, що вона лікує дитину. Позивачка не падала до позову документ, що пiдтверджує її дохiд, отже подаючи позов про зміну розміру алiментiв вона намагається покласти на нього весь тягар по утриманню їх дитини. Тому, суд при винесеннi рiшення має перевірити те, який дохiд має позивачка i яку суму коштів вона витрачає на дiтей щомісячно. Просив також врахувати його незадовільний стан здоров`я. Згiдно медичної довiдки вiд 07.12.2021 року він перебуває на лікуванні з приводу наявного захворювання. На даний час хвороба в стадії загострення i йому призначено медикаментозне лiкування та рекомендовано санаторно-курортне лiкування, яке потребує понесення витрат, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Також відповідач вказав, що на його утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] , 2012 року народження. Він на старшу дитину сплачує аліменти в розмірі 1255 грн. Заборгованість по аліментах - 1151грн. У випадку задоволення позову позивачки на сина [PERSON] будуть нараховуватися аліменти, які значно перевищуватимуть розмiр аліментів, який нараховується на сина [PERSON] . А розмір аліментів в розмірі 1/7 частки вiд ycix доходiв буде відповідати принципу рівності прав обох дітей. Також, просив врахувати, що на його утриманнi перебуває його мати - [PERSON] , яка являється інвалідом 3 групи та згідно Iндивідуальної програми реабілітації iнвалiда потребує відновної терапії, яку їй оплачує саме він. Крiм того, він проживає з мамою за однією адресою разом з батьком та сином [PERSON] , який в даний час проживав саме з ним. Заперечував відповідач і щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу за недоведеністю. Представник позивача адвокат Бодачевська подала до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що батько дитини працевлаштований, щомісячно отримує заробітну плату. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 грудня становить 2100 грн. Таким чином 50 % прожиткового мінімуму становить 1050 грн. Це дуже малий розмір аліментів, який не здатний забезпечити нормальний розвиток дитини, при цьому не зрозумілою є позиція вiдповiдача, який вважає, що за такі кошти можна придбати продукти харчування, засоби гігієни, хоча б якийсь одяг i вказаних коштів буде вистачати i ще й вимагає докази того, що позивач витрачає 2100 грн. на потреби дитини. Позивач витрачає більше 2100 грн на дитину, при цьому батько дитини не бажає приймати участі у забезпеченні дитини всім необхідним. Аліментів на даний час не здатні покривати мінімальних витрат на дитину. Дитина часто хворіє та потребує лікування. Позивач також перебуває на лікуванні. На утриманні позивача також перебувають непрацездатні батьки [PERSON] та [PERSON] , які є інвалідами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони 28.07.2017 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Сторони спільно не проживають. Дитина проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні. 23.11.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області було видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий наказ набрав законної сили 23.11.2018. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на момент винесення судового наказу про стягнення аліментів в 2018 році не працював, перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував виплати по безробіттю, що підтверджується копією довідки виданої Ладижинською міською філією Вінницького обласного центру зайнятості за №100 від 11.02.2019 та копією витягу з трудової книжки [PERSON] .. На даний час позивач вказує, що відповідач працює у Філії "Переробний комплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика", проти чого не заперечує відповідач. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 СУ України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143 цс13, та є обов`язковою для застосування. Суд вважає, що виходячи із вимог частини 1 статті 192 СК України, у системному зв`язку положенням ч. 2 статті 182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, визначений у 2018 році розмір аліментів в розмірі 50%, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, навчання та розвиток дитини. На даний час відповідач працевлаштувався. В зв?язку із досягенням дитиною трирічного віку було припинено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Відтак, встановлено, що з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину матеріальний стан відповідача покращився, що є обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України. Зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що [PERSON] доведено наявність підстав для збільшення розміру та зміни способу стягнення аліментів, які стягуються на дитину до розміру 1/4 частин всіх видів доходу відповідача. При цьому суд виходить із того, що аліменти - кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо - прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. При визначенні нового розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує наявні дані про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявні відомості про матеріальне становище платника аліментів, і приходить до висновку, що відповідач є працездатною людиною, має можливість працювати, зобов`язаний утримувати власну дитину і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). При цьому суд враховує, що посилання відповідача [PERSON] на незадовільний стан здоров`я, а саме те, що згідно з копії протоколу обстеження поперекового відділу хребта від 22.07.2016 виданої центром МРТ - діагностики «Нейромед»; копії виписки-епікриз з історії хвороби №8359 виданої 22.08.2016 КЗ «Вінницька обласна неврологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка; довідки №4919 виданої 07.12.2021, що він перебував на амбулаторному лікуванні, не може саме по собі свідчити про такий стан здоров?я відповідача, що взагалі не дає можливості працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у визначеному судом розмірі. Також, суд враховує доводи відповідача, що в нього є непрацездатні батьки, мати є інвалідом третьої групи, яких йому необхідно утримувати. Разом з тим, суд враховує і доводи позивача, що вона теж допомагає утримувати своїх непрацездатних батьків: матір, яка є інвалідом другої групи та батька, який є інвалідом третьої групи. Надані сторонами докази, зокрема копії пенсійних посвідчень, копії довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією хворих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дійсно свідчать про наявність захворювань в останніх. Проте, такі довідки самі по собі не є беззаперечними та належними доказами здійснення позивачем та відповідачем витрат по утриманню батьків. Окрім цього, сторонами не доведено, що їх батьки отримують нижчі доходи від своїх дітей та потребують матеріальної допомоги. В такому разі, суд враховує що наявність у сторін непрацездатних батьків не має бути підставою для позбавлення належного матеріального утримання дитини. Суд вважає, що відповідач матиме можливість сплачувати аліменти на дитину у визначеному судом розмірі. При цьому відповідачем не доведено, що він витрачає значні кошти на своє лікування, на придбання ліків та потребує істотних постійних додаткових витрат на лікування. При цьому підлягає врахуванню, що і дитина [PERSON] в 2020-2021 роках також хворіла. Щодо твердження відповідача про те, що він сплачує аліменти ще на одну дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн, то дана обставина також не спростовує можливість відповідача брати участь в утриманні сина [PERSON] . Оскільки після сплати аліментів на обох дітей відповідача, в нього залишиться достатньо коштів для свого проживання. При цьому, наявність заборгованості по аліментах за попередній період, за відсутності доказів щодо поважності виникнення такої заборгованості, не є визначальною для врахування такої заборгованості при визначенні розміру аліментів. Щодо посилання відповідача на те, що після зміни розміру аліментів його інша дитина, а саме [PERSON] , буде отримувати менший розмір аліментів ніж [PERSON] , то дана обставина не є підставою для зменшення визначеного розміру аліментів по даній справі. Оскільки, зокрема, відповідач надає докази того, що син [PERSON] проживає разом з ним, відтак, батько, незалежно від визначеного судом розміру аліментів, має право і можливість належним чином матеріально забезпечувати свого сина [PERSON] . Рішення суду про стягнення аліментів не є перешкодою надавати батьку матеріальну допомогу дитині у більшому розмірі ніж присуджено судом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача слід змінити шляхом визначення їх розміру в частці від доходу відповідача, та стягувати з відповідача [PERSON] щомісячно 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн в дохід держави. Понесені позивачем витрати на правову допомогу, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача в розмірі 600 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Такий розмір витрат підтверджується витягом з договору про надання правової допомоги, розрахунком суми гонорару, квитанцією про отримання адвокатом коштів, актом прийому-передачі виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: approved