Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача 9807,43 грн. боргу за кредитним договором та 243,60 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі. Не заперечував щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання. Конверти з судовими повістками повернулись до суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає", хоча згідно інформації адресно-довідкового сектора УДМС України у Вінницькій області відповідач значиться зареєстрованою за вказаною в позовній заяві адресою (а.с.21). Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та згідно до ст.169 ЦПК України винести заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Як видно з матеріалів справи, 19 травня 2008 р. між ЗАТ "Альфа Банк" та відповідачем був укладений кредитний договір № 50117877, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 750 доларів США (а.с.15) шляхом відкриття карткового рахунку на умовах користування згідно тарифів (а.с.14). Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). 29 грудня 2008 р. між ЗАТ "Альфа Банк" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" уклали договір відступлення права вимоги, відповідно до якого цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги боргу до осіб, які є позичальниками банку за укладеними кредитними договорами та компенсує вартість такого боргу цеденту (а.с.6). 14 липня 2010 р. ТзОВ "Кредитні ініціативи" та позивач уклали договір факторингу. Згідно п.2.1. даного договору фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові своє право вимоги до боржників за кредитним договором (а.с.7). відповідно до договору факторингу та витягу із акту приймання-передачі Реєстру боржників від 14 липня 2010 р., клієнт передав позивачу право вимоги до відповідача, яке виникло у банку на підставі кредитного договору № 50117877 від 19 травня 2008 р. (а.с.8). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за вищезазначеним договором станом на 05 березня 2014 р. виникла прострочена заборгованість в сумі 9807,43 грн. (а.с.9). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 243,60 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved