Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Черкаської районної державної адміністрації, Білозірської сільської ради, ТОВ "Агронива-Черкаси", державного реєстратора виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області Калюти Ю.А., третя осаба яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ТОВ "Білозірське-Агро",про визнання незаконним правового акту органу місцевог7о самоврядування, визнання недійсним правочину та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що ним на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 342 від 14.12.2015 року була замовлена у ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Розроблена технічна документація разом з копією у електронному вигляді ним була подана до державного кадастрового реєстратора для перевірки на відповідність вимог чинного законодавства та електронного документа щодо проведення державної реєстрації земельної ділянки. Після перевірки державним кадастровим реєстратором технічної документації та успішної реєстрації земельної ділянки, їй був присвоєний кадастровий номер 7124981000:01:004:0517 та виданий йому витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.08.2016 року з одночасним проставленням штампа-відмітки кадастровим реєстратором на титульній сторінці технічної документації. 18.08.2016 року позивач звернувся із заявою про затвердження його технічної документації до Черкаської районної державної адміністрації, однак останньою було допущено протиправну бездіяльність, яка встановлена постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 року. У зв`язку із змінами у законодавстві, які набули чинності 01.01.2019 року, було внесено зміни у ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та питання щодо надання земельних ділянок передано до компетенції органів місцевого самоврядування. На підставі вказаних змін позивач, неодноразово, вперше 02.01.2019 року звертався до Білозірської сільської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою виготовленої позивачем та надання йому в оренду земельну ділянку площею 15га, кадастровий номер 7124981000:01:004:0517, яка знаходиться в адміністративних межах Білозірської сільської ради. Так рішенням Білозірської сільської ради від 24.04.2019 року №85-32/VII та від 25.09.2019 року №94-55/VII було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою та передачу в оренду [PERSON] спірну земельну ділянку. Вказані рішення Білозірської сільської ради було визнано незаконними та скасовані відповідними рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року №580/1643/19 та від 26.12.2019 року №580/3433/19 відповідно. Рішенням Білозірської сільської ради від 20.12.2019 року №99-82/VII затверджено технічну документацію та передано в оренду спірну земельну ділянку ТОВ "Агронива-Черкаси" та 02.01.2020 року укладено договір оренди. Крім того, 04.05.2020 року між ТОВ "Агронива-Черкаси" та ТОВ "Білозірське-Агро" укладено договір суборенди земельної ділянки площею 15га., кадастровий номер 7124981000:01:004:0517 та саме ТОВ "Білозірське-Агро" на даний час є користувачами вказаної земельної ділянки. Позивач вважає вказане рішення Білозірської сільської ради незаконним, оскільки порушено його законні права та інтереси та прийняте з порушенням норм законодавства, оскільки надана на затверджена технічна документація із землеустрою ТОВ "Агронива-Черкаси" виготовлена ФОП [PERSON] не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме на титульній сторінці відсутня відмітка кадастрового реєстратора. Посилаючись на те, що відсутня відмітка кадастрового реєстратора на титульній сторінці технічної документації, позивач просить визнати незаконним рішення Білозірської сільської ради від 20.12.2019 року № 99-82/ VII, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 15,000 га з кадастровим номером 7124981000:01:004:0517, укладеного між Білозірською сільською радою та ТОВ "Агронива-Черкаси", зобов`язати ТОВ "Агронива-Черкаси" повернути Білозірській сільській раді земельну ділянку площею 15га, кадастровий номер 7124981000:01:004:0517, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51230036 від 20.02.2020 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області Калютою Ю.А., зобов`язати Білозірську сільську раду прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі виготовленої на замовлення позивача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 19.03.2020 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. ТОВ "Агронива-Черкаси" 24.04.2020 року на адресу суду було надано відзив на позовну заяву [PERSON] , яким позовні вимоги [PERSON] , заперечують, у задоволенні позову присить відмовити з підстав вказаних у відзиві. Від відповідачів Білозірської сільської ради та державного реєстратора виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області Калюти Ю.А. відзив на позовну заяву на адресу суду не надходили. Крім того від третьої особи ТОВ "Білозірське-Агро" пояснення щодо позовних вимог [PERSON] до суду не надано. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14.12.2015 року № 342 "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою", [PERSON] надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо передачі нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, паїв загальною площею 15,0 га в оренду терміном на 10 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані у адміністративних межах Білозірської сільської ради, за межами населеного пункту. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -7104040432016 від 10.08.2016 року, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 7124981000:01:004:0517 площею 15,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна, що знаходиться на території Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області проведена 10.08.2016 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі. Згідно заяви [PERSON] від 02.01.2019 року, яку прийнято Білозірською сільською радою він просить затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 15,00 га з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду на 10 років (до моменту отримання їх власниками документів на право на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Згідно рішення Білозірської сільської ради від 11.07.2019 року №90-16/VII ТОВ "Агронива-Черкаси" було надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в оренду нерозподілена (не витребувана), земельних ділянок (паїв), площею 15,00га, кадастровий номер 71249881000:01:004:0517 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Білозірської сільської ради, за межами населеного пункту. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18.04.2020 року, вбачається що право власності на земельну ділянку площею 15,00га, кадастровий номер 71249881000:01:004:0517 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Білозірської сільської ради, зареєстровано з 13.08.2018 року за Білозірською сільською радою, номер запису про право №27567615. Рішенням Білозірської сільської ради від 20.12.2019 року № № 99-82/ VII, "Про затвердження технічної документації та надання в оренду земельної ділянки " ТОВ "Агронива-Черкаси" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 15,00 га з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду розроблену ФОП [PERSON] . Надано ТОВ "Агронива-Черкаси" вказану земельну ділянку в оренду на 7 років до дня державної реєстрації права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Білозірської сільської ради за межами населеного пункту с.Білозір`я Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 7124981000:01:004:0517. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 202933595 від 04.03.2020 року за ТОВ "Агронива-Черкаси" зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 15,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту на підставі договору оренди землі б/н від 02.01.2020 року строком на 7 років з правом пролонгації, орендодавець - Білозірська сільська рада. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №209481382 від 19.05.2020 року, земельна ділянка №7124981000:01:004:0517, площею 15га, передана у суборенду від ТОВ "Агронива-Черкаси" до ТОВ "Білозірське-Агро", на підставі договору суборенди AGH-BLA-2020-01 від 04.05.2020 року. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: -надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; -формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо місце розташування об`єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: -затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; -вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); -надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. У разі надання земельних ділянок державної власності у постійне користування підприємствам, установам, організаціям комунальної власності одночасно здійснюється передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність і навпаки. На підставі рішення про передачу будівлі, споруди, іншого об`єкта нерухомого майна державної власності у комунальну власність приймається рішення про передачу у комунальну власність земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт передачі. На підставі рішення про передачу будівлі, споруди, іншого об`єкта нерухомого майна комунальної власності у державну власність, також передається у державну власність земельна ділянка, на якій розміщений об`єкт передачі. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до ч.1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Реєстрація права власності на земельну ділянку проводиться лише в порядку виконання вимог ч. 1 ст. 116 ЗК України шляхом прийняття відповідного рішення уповноваженого органу на підставі відповідної землевпорядної документації, розробленої, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному ст. ст. 122-123 ЗК України. Згідно зі ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У ст. 13 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" вказано, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Відповідно до статті 55 Закону України "Про землеустрій" в редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) мала включати: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми права, що підлягають до застосування, щодо даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку. Щодо наявності порушеного права та його судового захисту, суд зазначає наступне, рішення Білозірської сільської ради є ненормативним правовим актом індивідуального характеру, який вичерпав свою дію. Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі. Прийняте відповідачем (як суб`єктом владних повноважень) рішення про затвердження технічної документації є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власників земельних ділянок, відтак обраний спосіб захисту порушених прав (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про розпорядження земельною ділянкою) не забезпечує їх реального захисту. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 21-1306а15 та від 11 жовтня 2016 року у справі № 816/4340/14 та узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 802/950/17-а, які, відповідно до статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Крім того, на думку суду чинним законодавством України не визначено, що надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою встановлює будь-які права на земельну ділянку чи встановлює додатковий облік такої земельної ділянки, крім визначеного, як земельних ділянок, вільних на час надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації, тобто не переданих у власність або в користування відповідно до вимог ст. ст. 125-126 ЗК України. В постанові Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-358а13 зазначено, що : зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) та від 07 червня 2016 року (справа №21-1391а16). Тобто, усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку, а тому не має підстав зважати на пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що виключає наявність порушеного права позивача. Висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 березня 2018 року у справі №463/3375/15-а (адміністративне провадження №К/9901/15205/18). Що стосується посилання позивача на незаконність оспорюваного рішення з тих підстав, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виготовлена ФОП [PERSON] та подана ТОВ "Агронива-Черкаси", не відповідає вимогам встановлених законодавством, у зв`язку з відсутністю відмітки кадастрового реєстратора на титульній сторінці, суд вважає, що вказана обставина не є підставою для скасування рішення Білозірської сільської ради, оскільки аналіз положень статті 55 Закону України "Про землеустрій" в редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення дає можливість стверджувати, що наявність вказаної відмітки на титульній сторінці документації не входить до обов`язкового переліку вимог, які має містити технічна документація, отже і її відсутність не перешкоджає затвердженню технічної документації. Крім того, відповідно до абз.3 ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Враховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі за Білозірською сільською радою, надання вказаною земельної ділянки без змін її меж та цільового призначення здійснюється без складання документації із землеустрою. Враховуючи все вище викладене суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про визнання рішення Білозірської сільської ради ід 20.12.2019 року № № 99-82/ VII, незаконним задоволенню не підлягає. Вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди, скасування реєстрації, зобов`язання повернути спірну земельну ділянку Білозірській сільській раді є похідними з вимогами про скасування рішення Білозірської сільської ради від 20.12.2019 року № 99-82/ VII , тому також задоволенню не підлягають. За вказаних обставин суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд відмовляє у позові, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд відносить вказані витрати на рахунок держави.

Outcome: dismissed