Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

25 вересня 2018 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"звернулось до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнило. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що відповідно до договору добровільного страхування № 28-0199-0157/13/0798 від 20 грудня 2013 року у ПрАТ ""Страхова компанія "Українська страхова група"було застраховано автомобіль "Volkswagen Polo", д/н [NUMBER] . 04 листопада 2016 року о 14 год. 40 хв. в місті Києві на вул. Промислова, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "SCANIA", д/н [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] , під керуванням відповідача [PERSON] , транспортного засобу марки "Напівпричіп", д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] та транспортного засобу "Volkswagen Polo", д/н [NUMBER] , що належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "УТСК" відповідно до полісу № АЕ/8395597. 07 листопада 2016 року до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"надійшла заява про настання страхового випадку та заява про виплату страхового відшкодування від страхувальника. Позивачем потерпілій стороні було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4 113,41 грн. Позивач звертався на адресу ПрАТ "УТСК" із претензією про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка страховиком відповідача була залишена без задоволення. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 113, 41 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою суду 26 вересня 2018 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 25-26). 23 жовтня 2018 року позивачем було усунено недоліки позовної заяви (а.с. 30, 31-34). Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 38-39). Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 51-52). У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 69). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УТСК" у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20 грудня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група"та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157/13/0798, відповідно до якого в період з 20 грудня 2013 року по 19 грудня 2018 року включно забезпечувалась цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем "Volkswagen Polo", д/н [NUMBER] (а.с. 4). 17 січня 2018 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна", як власнику пошкодженого автомобіля "Volkswagen Polo", д/н [NUMBER] , за його заявою та на підставі страхового акту було виплачено страхове відшкодування в сумі 4 113 грн. 41 коп. (а.с. 5-14, 16). У позовні заяві позивач посилається на те, що 04 листопада 2016 року о 14 год. 40 хв. в місті Києві на вул. Промислова, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "SCANIA", д/н [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] , під керуванням відповідача [PERSON] , транспортного засобу марки "Напівпричіп", д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] та транспортного засобу "Volkswagen Polo", д/н [NUMBER] , що належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. А також на те, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Крім того, статтею 80 ЦПК України установлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У наданій позивачем копії постанови Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/19269/16-ц від 15 грудня 2016 року, на яку позивач посилається, як на підставу наявності вини відповідача [PERSON] у спричиненні ДТП, зазначено про те, що 04 листопада 2016 року о 09 год. 40 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем "DAF FTHF", д.н. [NUMBER] з напівпричепом "Kogel" д.н. [NUMBER] по вул. Заболотного, 3 в м. Києві, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "ГАЗ 3307", д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того цією постановою не встановлено вину [PERSON] , а направлено протокол про адміністративне правопорушення № 042505 серії АП2 від 04 листопада 2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з матеріалами справи передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 15). В той же час, позивач не надав суду постанови суду про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Такми чином, позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів наявності провини [PERSON] , у скоєнні ДТП, що сталася 04 листопада 2016 року о 14 год. 40 хв. в місті Києві на вул. Промислова, 1, за участю транспортного засобу "SCANIA", д/н [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] , під керуванням відповідача [PERSON] , транспортного засобу марки "Напівпричіп", д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] та транспортного засобу "Volkswagen Polo", д/н [NUMBER] , що належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" під керуванням водія [PERSON] Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, наведені в позові, не обґрунтовані, а тому, відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed