Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки до суду, як і заяви про розгляд справи за його відсутності, від відповідача не надійшло. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених нею у позовній заяві, просить позов задовольнити, не заперечивши проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Так, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.180, ч.ч.1, 3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.ч.1, 2 ст.184 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З пояснень позивачки та поданих нею суду як письмових доказів копій документів: паспорта громадянина України (серія [NUMBER]), виданого 23 червня 2005 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області на ім'я [PERSON], рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2013 року про розірвання між сторонами шлюбу, свідоцтв про народження дітей сторін по справі та відомостей про реєстрацію місця проживання особи (про реєстрацію дітей за місцем реєстрації одного з батьків), вбачається, що у період з 05 травня 2005 по 25 серпня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Діти постійно проживають і зареєстровані з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, тобто батько малолітніх дітей сторін по справі, фактично проживає у місті Дрогобич Львівської області, де зареєстрований як суб'єкт господарювання - фізична особа, що вбачається з наданих позивачем у судових засіданнях довідки №1489 від 11.11.2013 р., виданої на ім'я [PERSON] комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційне об'єднання" Дрогобицької міської ради, а також довідок №3384/17-10 від 13.11.2013 р., №3870/17-10 від 28.11.2013 р., №175/17-10 від 14.01.2014 р., виданих на ім'я [PERSON] Дрогобицькою ОДПІ Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області. Проте, як видно з довідок органу державної податкової інспекції, протягом 2012 - 2013 року відповідач як підприємець доходу не отримував. Відтак, оскільки [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, аліменти слід визначити і присудити у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на усіх дітей, як про це просить позивач. Так, відповідач самоусунувся від виконання свого обов'язку утримувати синів до досягнення ними повноліття, що і стало підставою звернення позивачки до суду за захистом своїх порушених майнових прав та майнових прав своїх дітей. Зокрема, позивач стверджує, що діти перебувають на її вихованні та утриманні, між сторонами, як батьками, не досягнуто домовленості з приводу утримання їхніх синів, а матеріальної допомоги на утримання своїх дітей відповідач їй не надає або ж надає нерегулярно й у недостатньому обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, відомостей про свої доходи й можливо інше місце роботи суду не надав, тому аліменти слід визначити саме у твердій грошовій сумі. Також відповідач не надав документальних даних про свій стан здоров'я, про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків тощо. Задовольняючи позов, суд виходить також з того, що підставою звернення позивачки до суду було саме невиконання чи неналежне виконання відповідачем його обов'язку утримувати синів до досягнення ними повноліття, а заперечень проти позову [PERSON] суду не подав. Виходячи з вищенаведених норм законодавства, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Крім того, так як в силу положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, то в цій частині судовий збір слід стягнути з відповідача, визначивши розмір цього виду судових витрат за правилами пункту 3 частини першої статті 80 ЦПК України та підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Тобто, в розмірі 1 відсотка ціни позову, який у позовах про стягнення аліментів визнається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (1500 грн.*6=9000 грн. - сума аліментів за шість місяців), але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved