Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

15 липня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом та з уточненням позовних вимог від 21 квітня 2014 року просив визнати дії Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" протиправними та зобов'язати вчинити дії. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 липня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано Національний технічний університету України "Київський політехнічний інститут" призначити [PERSON] наукового керівника для доопрацювання дисертаційної роботи на тему "Вимірювальний перетворювач активної потужності середніх частот". У задоволені позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційну скаргу Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" задоволено частково. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 липня 2014 року в частині задоволення вимог про призначення [PERSON] наукового керівника скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Пояснила суду, що після звільнення наукового керівника в лютому 2009 року позивачу силоміць, формально призначили науковим керівником завідувача кафедри радіоконструювання, який не відповідав профілю дисертації позивача. Крім того, цього керівника йому призначили з великим запізненням, що призвело до негативних наслідків, і він не зміг захистити дисертацію. Представник Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" проти задоволенні вимог позивача заперечувала. Пояснила суду, що права позивача інститут не порушував, діяв в межах закону. Позивач закінчив аспірантуру в 2009 році, і його відраховано з аспірантури в зв'язку з закінченням строку навчання, тому призначити наукового керівника неможливо. Відповідно до п. 46 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309, особи які раніше пройшли повний курс навчання в аспірантурі за державним замовленням, правом прикріплення до вищих навчальних закладів, наукових установ як здобувачі не користуються. Позивач не є аспірантом або здобувачем наукового ступеню кандидата наук Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", а тому йому не може бути призначений науковий керівник і з цих підстав. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував. Вважає, що в діях відповідача відсутні ознаки неправомірності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] був аспірантом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" денної форми навчання за рахунок державного замовлення, що підтверджується угодою про підготовку аспіранта денної форми навчання від 15 листопада 2006 року № 34, та згідно з індивідуальним планом роботи випускника аспірантури працював над дисертацією на тему "Вимірювальний перетворювач активної потужності середніх частот" (а.с. 6). Відповідно до висновку вченої ради радіотехнічного факультету від 25 травня 2009 року визнано успішність дисертаційної роботи позивача і затверджено термін подачі роботи для захисту на спеціалізовану вчену раду в жовтні-листопаді 2009 року (а.с. 7-11). У експертному висновку кафедри електронних приладів та пристроїв Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" від 3 листопада 2009 року було зазначено, що дисертаційна робота аспіранта [PERSON] потребує суттєвого доопрацювання згідно з переліком недоліків, визначених кафедрою (а.с. 12-13). 05 березня 2010 року кафедрою електронних приладів та пристроїв надано повторний висновок щодо матеріалів дисертації з вказівками про те, що висновки дисертації не відображають основних наукових результатів, унаслідок чого необхідно внесення змін до змісту дисертації та автореферату (а.с. 14). 19 вересня 2012 року кафедрою радіоконструювання та виробництва радіоапаратури Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" було надано висновок про те, що дисертаційна робота [PERSON] до захисту не рекомендована (а.с. 78). Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наказом № 2-154 від 04 листопада 2009 року [PERSON] відраховано з аспірантури Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" у зв'язку з закінченням строку навчання з 14 листопада 2009 року (а.с. 120). Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З наданої суду угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення від 15 листопада 2006 року вбачається, що цей договір укладено строком до 14 листопада 2012 року (а.с. 6). За умовами угоди до обов'язків відповідача входило забезпечення [PERSON] наукового керівництва. Відповідна дія передбачена і п. 40 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), де вказано, що кожному аспіранту одночасно з його зарахуванням відповідним наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи призначається науковий керівник, як правило, доктор наук або за рішенням вченої ради, як виняток, кандидат наук. Науковий керівник аспіранта здійснює наукове керівництво роботою над дисертацією, контролює виконання затвердженого ним індивідуального плану та несе особисту відповідальність за якісне написання аспірантом дисертації. Разом з тим, правовідносини сторін ґрунтувалися на основі договору, термін дії якого закінчився 14 листопада 2012 року. Враховуючи, що між сторонами існували договірні відносини і строк дії договору закінчився, у вищого навчального закладу відсутній обов'язок здійснювати призначення особі наукового керівника поза встановленими законом формами підготовки наукових і науково-педагогічних працівників вищої кваліфікації, в тому числі, осіб, відрахованих з аспірантури. Відповідно в суду відсутні правові підстави зобов'язати відповідача вчинити такі дії. Відсутність у позивача профільного наукового керівника не позбавляє його можливості подати доопрацьовану дисертацію та отримати науковий ступінь, оскільки законодавство України про освіту не містить положень про те, що можливість повторного подання дисертаційної роботи до захисту пов'язується з обов'язковим призначенням особі профільного наукового керівника, що спростує доводи позивача про порушено його право на отримання наукового ступеня.

Outcome: dismissed