Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

До Дніпровського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до Київської міської ради, вимоги якого були зменшені та підстави змінені в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, в якому просить: визнати за позивачем право власності на? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO] року; визнати за позивачем право власності на ? частину земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,06га, цільове призначення - ведення садівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, територія Старобезрадичівської сільської ради, Садівниче товариство "Рута", в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO] року (а.с.1а-5, 185-186). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2015р. за клопотанням позивача залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] (а.с.84). Вимоги позову вмотивовані тим, що [INFO] року померла бабуся позивача - [PERSON]. За час свого життя [PERSON] не складала заповіту. До складу спадщини, яка відкрилась після її смерті, входять: квартира [ADDRESS] та земельна ділянка (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,06га, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, територія Старобезрадичівської сільської ради, Садівниче товариство «Рута». В зв'язку з тим, що батько позивача - [PERSON] помер [INFO] року, позивач за правом його представлення прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON], звернувшись в шестимісячний строк до П'ятої київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Позивачу відомо, що інші можливі спадкоємці (брат та дядько позивача) не вчинили у шестимісячний строк дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, однак відповідач [PERSON] був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем та стверджує, що прийняв спадщину. У позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, у зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, що зумовило необхідність звернення з даним позовом до суду за захистом свої прав. Позбавлення батька позивача права на спадкування втратило чинність, оскільки той помер до відкриття спадщини після [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви з викладених у позові підстав та просили його задовольнити. Позивач додатково пояснив, що йому не було відомо про складання заповіту щодо квартири, яка була відчужена [PERSON] Зі слів матері позивачу відомо, що від реалізації квартири [PERSON] передала батьку позивача 900,00 доларів США. В заповіті [PERSON] виявила намір позбавити спадщини батька позивача, а не самого позивача. Після смерті батька позивач спадщину не приймав. Батько та бабуся позивача проживали разом, однак через конфлікти довелося продати квартиру, вказану в заповіті. Позивач та його матір завжди допомагали бабусі. Представник позивача пояснив, що при розгляді справи в суді з'ясувалося, що відповідач прийняв спадщину. Заповіт [PERSON] складений щодо майна, яке було відчужено за життя спадкодавця, тому він втратив чинність. Відповідач не подає нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно, що позбавляє позивача можливості отримати відповідні свідоцтва. Відповідач та його представник в судовому засідання заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач суду пояснив, що [PERSON] вирішила позбавити спадщини батька позивача - [PERSON], відповідач наполіг на тому, щоб [PERSON] внесла в заповіт його доньку та позивача. Стосунки між [PERSON] та [PERSON], які проживали в одній квартирі, що належала [PERSON], були дуже погані, вона неодноразово викликала міліцію та в подальшому вирішила продати квартиру. Відповідач умовив матір частину коштів від реалізації квартири віддати [PERSON] та останній отримав 4000,00 доларів США, за які придбав будинок. Отже, фактично батько позивача отримав спадщину за життя [PERSON] Представник відповідача подала письмові заперечення на позов, в яких, посилаючись на безпідставність вимог позовної заяви, зазначила, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги щодо майна [PERSON], разом з якою проживав у [ADDRESS] з 2007 року. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є її єдиний син - [PERSON], однак він не звертався до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк, оскільки фактом прийняття спадщини є проживання [PERSON] разом з померлою з 2007 року за адресою: [ADDRESS], де відповідач проживає по теперішній час, отже він є таким, що прийняв спадщину. За життя матері [PERSON] доглядав за нею, турбувався та забезпечував усім необхідним, ніс витрати на її утримання. Племінник покійної - позивач [PERSON] ухилявся від надання спадкодавцю допомоги, у зв'язку з чим не має права на спадкування. 25.04.2000р. [PERSON] було складено заповіт, яким вона позбавила свого сина [PERSON] спадщини, а воля померлого є обов'язковою для виконання. Спадкоємець, позбавлений права на спадкування не отримує спадкове майно навіть коли частина майна не охоплена заповітом. Крім того, позивач належить до п'ятої черги спадкоємців, оскільки його батько був позбавлений спадщини. Вказана в заповіті квартира була продана [PERSON], частину коштів від реалізації вона передала [PERSON], зазначивши, що це є його спадок за її життя, а на залишок грошей [PERSON] придбала квартиру, яка після її смерті належатиме молодшому сину - [PERSON] Придбаний [PERSON], за одержані від [PERSON] кошти, будинок і мали наслідувати позивач та його брат. Правовстановлюючі документи на вказане в позові майно знаходяться у дійсного власника - [PERSON] Крім того, позивач ані морально, ані матеріально не підтримував [PERSON], отже його треба усунути від спадкування. Тому позивач не має права на заявлене ним майно (а.с.100-107). Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, направив письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що КМР є неналежним відповідачем у даній справі та просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Представник третьої особи Старобезрадичівської сільської ради в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішені спору поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON] (а.с.130, 146). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-17). [INFO] року померла [PERSON] (а.с.14), після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: квартира [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2001р. (а.с.164) та земельна ділянка площею 0,060га, розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, Садівниче товариство «Рута», цільове призначення - ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданого 11.10.1995р. (а.с.109-110). Оригінали вищезазначених правовстановлюючих документів були надані суду для огляду відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. З інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 21.01.2014 року за № 47913 вбачається, що згідно з даними бюро квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 15.06.2001 року №4133 та зареєстрованого в бюро 19.06.2001 року за реєстровим номером 30211 в реєстрову книгу д85-46 (а.с.52). Відповідно до листа Управління Державного земельного агентства в Обухівському районі від 9 квітня 2015 року за № 29-1003-0.3-1158/2-15 зазначено, що в архіві управління обліковується другий примірник Державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,06га, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради, СТ "Рута", виданий на ім'я [PERSON], серії [NUMBER], зареєстрований за №580 від 22.11.1995 року (а.с.24). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 10.01.2014 року [PERSON], який є рідним братом позивача (а.с.43) та онуком [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], на користь [PERSON] (а.с.34). 01.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його бабусі [PERSON] (а.с.48). Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 15.10.2014р. [PERSON] звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна - квартири [ADDRESS] (а.с.56). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2014 року за №2396/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.59). 14.02.2015р. [PERSON] звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна - земельної ділянки, розташованої на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, Садівниче товариство «Рута» (а.с.60). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 лютого 2015 року за № 555/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська ради, СТ "Рута", у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.63). Згідно з пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (надалі - Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18. Глави 10 Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пункт 4.20. Глави 10 Порядку передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру. За змістом пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у тому числі неподання одним із спадкоємців правовстановлюючих документів на спадкове майно, або невизнання одним із спадкоємців права на спадкування інших спадкоємців. Згідно довідки, виданої ЖРЕО №407 10.01.2014р., [PERSON] була зареєстрована за адресою: [NUMBER]. [ADDRESS] з 26.07.2001р. по день смерті (а.с.37). Відповідно до довідки форми 3, виданої ЖРЕО №407 10.01.2014р, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], з 2010 року (а.с.38). Відповідно до частини 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 14.01.2016р. [PERSON] звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою, згідно тексту якої, спадщину, що залишилась після смерті його матері [PERSON], він прийняв (а.с.160). Частиною другою статті 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За приписом статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини першої статті 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, до позивача за правом представлення перейшло право на спадкування в першу чергу тієї частки в спадковому майні, що залишилося після [PERSON], право на яку мав би батько позивача, який помер до відкриття спадщини. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст. 10, 11, 60 ЦПК України). Отже, з урахуванням того, що рідний брат позивача - [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON], частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України), суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на ? частку спадкового майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується посилань сторони відповідача на наявність підстав для усунення позивача від спадкування, суду не надано жодного доказу в розумінні ст.57-59 ЦПК України на підтвердження тих негативних явищ, що можуть бути підставами для усунення особи від спадкування, крім того відповідач та його представник в судовому засіданні просили не приймати до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву (а.с.180-184). За клопотанням сторони відповідача [PERSON] в судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який показав, що в 2001 році він був присутній при укладенні [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Між [PERSON] та її сином - батьком позивача - [PERSON] був тривалий конфлікт, пов'язаний з квартирним питанням. Разом вчинялося два правочина - по відчуженню та по придбанню квартири. Частину різниці між вартістю квартир, яку отримала [PERSON] (4500,00 доларів США), - в сумі 4000,00 доларів США, вона того ж дня в присутності свідка передала [PERSON], про що останній склав розписку. В подальшому свідку стало відомо, що [PERSON] придбав за ці кошти будинок. [PERSON] підтримувала відносини з позивачем, останні допомагав їй переїжджати до нової квартири. Посилання сторони відповідача на те, що [PERSON], передавши батьку позивача 4000,00 доларів США, фактично у таких спосіб розпорядилася його часткою спадщини, є безпідставними, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини не можуть входити права, у тому числі щодо нерухомого майна чи коштів, які спадкодавець відчужила за своє життя. Як на підставу для відмови в задоволенні позову відповідач [PERSON] та його представник також посилаються на заповіт, складений [PERSON] щодо квартири, яка належана останній на час складання цього заповіту, другим пунктом якого спадкодавець [PERSON] позбавила спадщини свого сина - батька позивача - [PERSON] (а.с.54). Так, відповідно до ч.2 ст.1235 ЦК України, заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Разом з тим, частиною четвертою зазначеної статті визначено, що в разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Таким чином, частиною 4 ст.1235 ЦК України встановлена можливість спадкування за правом представлення дітьми (внуками) особи, позбавленої права на спадкування. Тобто, цією нормою регламентовано загальновідоме правило, що діти не відповідають за провини батьків. Отже, доводи сторони відповідача [PERSON] щодо наявності підстав для відмови в задоволення позову [PERSON] є необґрунтованими, а вимоги позивача - законними та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що визначена позивачем в якості співвідповідача Київська міська рада не є належним відповідачем у даній справі, оскільки наявний спадкоємець, який прийняв спадщину та заперечує права позивача на спадкування за законом. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3654,00 грн. На підставі ст. 88 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved