Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

01 серпня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 25 липня 2012 року відповідач та Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" уклали договір № DNQ0R418630251, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7689,92 гривень (сім тисяч шістсот вісімдесят дев’ять гривень 29 копійок) із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ними та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому згідно розрахунку заборгованості станом на 15 липня 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 8752,99 гривень (вісім тисяч сімсот п’ятдесят два гривень 99 копійок), яка складається з наступного: 3977,15 грн. – заборгованість за кредитом; 4,05 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 1999,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 1879,39 грн. – пеня за несвоєчасність виконання зобов’язання за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина); 393.00 грн. – штраф (процентна складова). Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з’явився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне: Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини, оскільки 25 липня 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та фізична особа [PERSON], (ідентифікаційний номер [NUMBER]) уклали кредитний договір № DNQ0R418630251, згідно якого [PERSON] надає Позичальнику строковий кредит у сумі 7689,92 гривень (сім тисяч шістсот вісімдесят дев’ять гривень 29 копійок) з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 0,12% річних, на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що позивачем виконано умови договору в частині надання кредитних коштів відповідачу у сумі у сумі 7689,92 гривень (сім тисяч шістсот вісімдесят дев’ять гривень 29 копійок). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Проте, відповідачем належним чином зобов'язання за вказаним договором не виконані, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором № DNQ0R418630251 від 25 липня 2012 року. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Незважаючи на умови кредитного договору та взяті на себе зобов'язання, відповідач допустив істотні порушення умов договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 15 липня 2014 року відповідач з часу укладення договору допускав істотні порушення його умов, зокрема в частині розміру та строків погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. За змістом ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Отже, стягненню підлягає штраф у сумі 500,00 грн. –(фіксована частина) та 393,00 грн. –(процентна складова). Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243, 60грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved