Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до КУ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівка", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тернівське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь упущену вигоду в розмірі 379\~337,76 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що її чоловік [PERSON] за життя внаслідок тривалої праці в підземних шкідливих умовах захворів на професійне захворювання. Згідно протоколу паталого - анатомічного дослідження № 471 від 14 липня 2014 року у [PERSON] встановлено основне захворювання - рак верхньої долі лівої легені та відповідно до довідки № 0000147 від 26.06.2015 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Згідно постанов ВВД ФССНВУ в м. Тернівці від 27 липня 2015 року позивача, як дружину померлого, взято на облік, як особу, яка має право на страхові виплати в разі смерті годувальника та призначені страхові виплати, але не була виплачена одноразова допомога, так як з 01.01.2015 року були внесені зміни до діючого законодавства, відповідно до якого виплата одноразової допомоги вже не була передбачена. Вважає, що саме у звязку з тривалою підготовкою документів посадовими особами відповідача, порушенням термінів передбачених Законом України «Про звернення громадян», її право у вигляді упущеної вигоди було порушено відповідачем щодо не виплати вчасно їй одноразової допомоги органом Фонду соціального страхування України, так як остання звернулась до відповідача, з метою направлення документів на МСЕК для встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням 17.09.2014, тоді як причинний зв'язок відповідно довідки МСЕК був встановлений з 28.05.2015 року. Тому вважає, що у разі вчасного оформлення документів відповідачем на МСЕК вона б отримала одноразову допомогу в розмірі 379\~337,76 грн. Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги на підставах і доводах викладених у позові. У судовому засіданні представники відповідача заперечували щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі на тих підставах, що діяльність відповідача по направленню медичних документів померлих на МСЕК регулюється Інструкцією про встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 15.11.2005 року № 606, яка не встановлює терміни підготовки та направлення медичних документів на МСЕК. Крім того, тривала підготовка документів на МСЕК була обумовлена тим, що в самому направленні на МСЕК були допущені помилки, які поверталися та виправлялися Тернівським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області у травні 2015 року, а також була обумовлена детальним описом та складанням необхідної медичної документації, яка потребувала значного часу. Представник третьої особи в судовому засіданні не вбачала порушень діючого законодавства зі сторони Тернівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області, про що надала відповідні письмові пояснення. У судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що дійсно позивач зверталась 17.09.2014 року до відповідача, з метою підготовки та направлення документів на МСЕК для встановлення причинного звязку смерті чоловіка позивача з професійним захворюванням. Свідок [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON]О.) зі сторони відповідача в судовому засіданні пояснила, що приймала документи для МСЕК від сина позивача [PERSON] в кінці листопада 2014 року, так як з 08.09.2014 року по 03.10.2014 року знаходилась у відпустці за межами міста, займалась підготовкою необхідних документів та з початку 2015 року відвезла їх на МСЕК, де були встановлені помилки в направленні від Тернівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області, які син позивача в подальшому виправляв для повторного направлення на МСЕК у травні 2015 року. Інші свідки зі сторони відповідача в судовому засіданні пояснили, що усіма питаннями щодо виготовлення та направлення документів на МСЕК з приводу встановлення причинного звязку смерті [PERSON] з професійним захворюванням займалась [PERSON], як відповідальна посадова особа за вищезазначений напрямок роботи. Суд, вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON], який за життя був чоловіком [PERSON] мав професійне захворювання та згідно протоколу паталого - анатомічного дослідження № 471 від 14 липня 2014 року у останнього було встановлено основне захворювання - рак верхньої долі лівої легені. Згідно довідки № 0000147 від 26.06.2015 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням з 28.05.2015 року. Як вбачається з постанов ВВД ФССНВУ в м. Тернівці від 27 липня 2015 року позивача, як дружину померлого, взято на облік, як особу, яка має право на страхові виплати в разі смерті годувальника та призначені страхові виплати, без виплати одноразової допомоги, так як станом на 27.07.2015 року такий вид виплат не передбачений діючим законодавством. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні призначенню страхових виплат позивачу передували такі етапи, як збір документів, а саме, отримання від Відділення виконавчої дирекції Фонду в місті Тернівці Дніпропетровської області 17 вересня 2014 року направлення № 05/-09-1424 на МСЕК, з додатком певних документів; здача їх до медичного закладу КУ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівка" для підготовки та виготовлення документів на МСЕК; засідання МСЕК для визначення причинного звязку смерті [PERSON] Як зазначає позивач у позові, саме на етапі підготовки та виготовлення відповідачем документів на МСЕК, які на його думку були подані 17.09.2014 року, внаслідок порушення термінів направлення на МСЕК, унеможливило отримання ним одноразової допомоги з органу Фонду соціального страхування (упущена вигода), яка відповідно до діючого законодавства з 01.01.2015 року вже не була передбачена. Зазначені обставини у судовому засіданні позивачем, представником позивача не були доведені суду. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування реальних збитків в розумінні\~ст. 22 ЦК України\~можливе лише за наявності фактичних витрат, які зроблені або будуть зроблені особою, котра їх може підтвердити відповідними доказами в порядку\~ст. 81 ЦПК України. Доведення факту завдання реальних збитків та втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача в силу ст.ст.\~12, 81 покладається на позивача. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України висловленою у постанові №6-2759цс15 від 20 січня 2016 року, яка в силу ст. 417 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Позивачем не було доведено належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами спричинення йому матеріальних збитків у розмірі 379\~337,76 грн., оскільки не доведено їх спричинення діями або бездіяльністю посадовими особами відповідача з приводу виконання ними своїх функціональних обовязків. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і\~ст. 12 ЦПК України. Кожна сторона в цивільному процесі повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. З огляду на викладене вважаю, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Комунальної установи "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівка", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тернівське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Outcome: dismissed