Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Мотивувала позивач свій позов тим, що після смерті 12.09.2015 року [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області та право на земельну частку (пай). Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно є позивач на житловий будинок з надвірними будівлями та відповідач [PERSON] на земельну частку (пай). Інших спадкоємців на спадкове майно як за заповітом, так і за законом немає. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернулася до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявилася, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, але надіслали до суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 12 вересня 2015 року в с. Гусавка Менського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 258806, виданого виконкомом Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області 14 вересня 2015 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області та право на земельну частку (пай). Як слідує із заповіту, посвідченого секретарем Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області 17.07.2015 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області заповів [PERSON], право на земельну частку пай згідно сертифіката серії ЧН № 0309208 виданого Менською райдержадміністрацією 29.07.1997 року заповів [PERSON] (а.с.10). Таким чином, спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області є позивач [PERSON], яка в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2016 року (а.с.41). Згідно довідки № 1-15/221 від 30.03.2016 року, виданої Локнистенською сільською радою Менського району слідує, що спадкодавець в спадковому домоволодінні проживав один та виписаний у звязку зі смертю (а.с. 39). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняла спадщину і звернулася до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 162/02-31 від 22.03.2016 року (а.с. 41). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до довідки № 1-15/222 від 30.03.2016 року, виданої Локнистенською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був [PERSON], проживав сам, вибув 12.09.2015 року, у звязку зі смертю (а.с. 39). Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами. Оскільки у судове засідання надана довідка, відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області, був господарським двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 916 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 27.11.2015 року слідує, що станом на 31.12.2012 року право власності на домоволодіння за адресою: вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області не зареєстровано (а.с.11). Технічний паспорт на житловий будинок по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області виготовлено 06.11.2015 року (а.с.12-16). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Сапоненко, 13 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області має ринкову вартість 18797 грн. 00 коп. (а.с. 17-37). На підставі викладеного,

Outcome: approved