Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.04.2009 року він познайомився з [PERSON] , згодом стали проживати, як жінка та чоловік однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Спочатку вони мешкали в квартирі відповідача за адресою [ADDRESS] , а після придбання квартири за адресою [ADDRESS] , почали мешкати у цій квартирі та почали робити у ній ремонт. Позивач із Відповідачем почали вести спільне господарство та побутові справи, разом їздили на курорти відпочивати та разом їздили оздоровлюватися до санаторіїв: 4 рази їздили у м. Трускавець, 1 раз їздили у м. Миргород, 2 рази їздили до АР Крим та 4 рази їздили в Калінінград Російської Федерації. 11.05.2011 року у Свято-Петропавлівському храмі м. Зеленодольська між Позивачем та Відповідачем було скоєно таїнство вінчання. 08.09.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 08.09.2015 року складено відповідний актовий запис № 92 та видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2017 року (справа № 171/950/17), у відповідності до ст. 110 Сімейного кодексу України, шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Як до спільного проживання з Відповідачем так і під час проживання однією сім`єю, Позивач працював за контрактами на різних морських суднах, ходив у далекі плавання та отримував чималі кошти. На час знайомства із Відповідачем, Позивач тільки повернувся із плавання в якому був 7 місяців 22 дні, заробив $ 22500 США. З 11.11.2009 р. по червень 2010 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 19800 США, після чого 02.07.2010 року, за його особисті кошти, в автосалоні було придбано автомобіль Чері за $ 6000 США та зареєстровано його на Відповідача (номерний знак [NUMBER] ). З 15.09.2010 р. по 11.03.2011 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 19800 США. З 01.08.2011 р. по 22.10.2011 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 7500 США. З 20.01.2012 р. по 09.05.2012 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 14200 США. У цей період, за його згодою, Відповідач продала автомобіль Чері н.з. [NUMBER] за $ 5500 США , але без переоформлення у підрозділах МРЕВ. Після повернення із рейсу, 06.07.2012 року за договором-купівлі продажу ВРС № 390625 було придбано квартиру [ADDRESS] , яка продавалась по домовленості за $ 12000 США та зареєстровано її на Відповідача. Поїхавши 10.08.2012 р. готуватися до рейсу, грошові кошти для ремонту квартири та облаштування Позивач залишив Відповідачу. На ремонт квартири та придбання побутової техніки було витрачено більше $ 10000 США. З 21.09.2012 р. по 28.01.2013 р. позивач був у рейсі, заробив $ 8800 США. Після повернення із рейсу, у лютому місяці 2013 року за $ 2000 США було придбано у гр-нки [PERSON] дачну ділянку [NUMBER] по [ADDRESS]. Оформлена дачна ділянка [NUMBER] була на Відповідача. З 19.04.2013 р. по 30.07.2013 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 9400 США. З 24.08.2013 р. по 22.10.2013 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 5400 США. З 09.11.2013 р. по 09.03.2014 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 10800 США. З 06.06.2014 р. по 29.10.2014 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 10800 США. Після повернення із рейсу, 12.11.2014 року за $ 6000 США було придбано автомобіль Шкоду Фабія, 2007 року випуску та зареєстровано його на Відповідача (номерний знак [NUMBER] ). З 26.03.2015 р. по 23.07.2015 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 10800 США. Після повернення із рейсу, 05.08.2015 року за € 4000 було придбано у гр. [PERSON] гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1» м. Зеленодольськ. Оформлений гараж був на Відповідача. З 22.11.2015 р. по 21.03.2016 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 10800 США. З 11.07.2016 р. по 28.10.2016 р. Позивач був у рейсі, заробив $ 16400 США. Як вбачається, сімейний бюджет Позивача та Відповідача складався виключно із зароблених позивачем тяжкою працею грошей. Оскільки Позивач був та залишається громадянином Російської Федерації, тож все придбане за час спільного проживання з Відповідачем майно, хоча і купувалось за кошти Позивача, проте реєструвалось та записувалось на Відповідача. У свою чергу Відповідач, як до знайомства з Позивачем так і під час спільного проживання, жодного дня не працювала, а перебувала на обліку у центрі зайнятості. Навіть грошові кошти отримані нею з продажу належної їй квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , Відповідач віддала своєму сину [PERSON] . Таким чином, майно набуте під час проживання однією сім`єю Позивача із Відповідачем без реєстрації шлюбу у період з 27 квітня 2009 року та під час перебування у шлюбі із Відповідачем з 08.09.2015 до розірвання шлюбу, а саме: квартира [ADDRESS] ; гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1» м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області; автомобіль Шкода Фабія, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; дачна ділянка [NUMBER] [ADDRESS] - спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача. У зв`язку з чим позивач просить, встановити факт проживання однією сім`єю гр. [PERSON] , [INFO] із гр-нкою [PERSON] , [INFO] без реєстрації шлюбу у період з 27 квітня 2009 року та під час перебування у шлюбі з 08.09.2015 р. до розірвання шлюбу [INFO] . Визнати спільною сумісною власністю квартиру [ADDRESS] ; гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1» м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області; автомобіль Шкода Фабія 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузову - [NUMBER] ; дачну ділянку [NUMBER] [ADDRESS] , набутих гр. [PERSON] та гр-нкою [PERSON] під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 27 квітня 2009 року та під час перебування у шлюбі з 08.09.2015 до розірвання шлюбу [INFO] . Здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю гр. [PERSON] та гр-нки [PERSON] , шляхом визнання за [PERSON] права власності на: - гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1» м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області; автомобіль Шкода Фабія 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузову - [NUMBER] ; дачну ділянку [NUMBER] [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивач [PERSON] - [PERSON] вимоги підтримав в повному обсязі, просить встановити, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною та визнати за позивачем право власності на гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1» м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області; автомобіль Шкода Фабія 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузову - [NUMBER] ; дачну ділянку [NUMBER] [ADDRESS] . Відповідач позовні вимоги не визнала, що підтверджується її поясненнями у судовому засіданні так і письмовим поясненням на позовну заяву. Відповідно до яких зазначила, що у період з 2012 р. по вересень 2015 року за рахунками, які відкриті в ПАТ "Сбербанк" (довідка Регіонального центру супроводження роздрібного бізнесу м. Самара ПАТ "Сбербанк" № ЗНО 52906308 від 09.08.2018 р.), було часткове списання коштів у розмірах, які не є достатніми для придбання спірного майна, як про це зазначає позивач. Крім того, грошові кошти від WHOLESALE IMPORTS/E[PORTS L.P. (44 Маіn Street, Douglas, South Lanarkshire, Scotland, [NUMBER] ) з призначенням «mat.assistance» (переклад з анг. на укр. матеріальна допомога), MISJE REDERI AS (box 1994, Nordnes, 5817 Bergen, Norway) на зазначені рахунки почали надходити на рахунки позивача тільки з 14.11.2014 р., що також не підтверджує доводи позивача, викладені у позовній заяві щодо його джерел та сум заробітку. Що стосується рахунків, які відкриті в ПАТ "Банк Уралсиб", то необхідно звернути увагу на те, що на цих рахунках відсутні кошти, які є достатніми для дбання будь-якого майна. Також матеріалами справи, зокрема, інформацією про перетин кордону, також підтверджуються доводи позивача про перебування у рейсах в період з 2010 р. по 2016 р. Як зазначено в постанові ВС від 15.08.2019 р. по справі № 588/350/15, факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без ведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Таким чином, їхній спільний відпочинок, проведення певного часу для зустрічей, присутність на спільному святкуванні свят не може свідчити про ведення спільного господарства, спільного бюджету та про наявність між нами фактичних шлюбних відносин. Шлюбні відносини, які свідчать про права та обов`язки подружжя, виникли у нас тільки з моменту державної реєстрації шлюбу, тобто з 08.09.2015 р. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, ознайомившись з матеріалами справа, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне. Відповідно до паспорту [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Кар`єрне, Великоолександрівського району Херсонської області, є громадянином Російської Федерації, зареєстрований в [ADDRESS] з 06.01.1995 року (а.с. 7). Свідоцтвом про шлюб підтверджується той факт, що між [PERSON] та [PERSON] , 08.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 92 було зареєстровано шлюб (а.с. 13). 21.07.2017 р. рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач [PERSON] зазначив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2017 року. (а.с. 14). Відповідно до довідки про плавання встановлено, що з 09.08.2018 р. та до 31.03.2009 р. [PERSON] перебував у плаванні 7 місяців двадцять два дні (а.с. 17) Відповідно до індивідуального контракту про наймання 11.11.2009 р. позивач уклав контракт на 6 місяців (а.с. 18) Відповідно до довідки про плавання [PERSON] поступив на судно 15.09.2009 р., звільнився з судна 11.03.2011 р. (а.с. 19) Відповідно до довідки від 09.05.2012 р. [PERSON] працював на т/х «Академік Вавілов» у період з 20.01.2012 р. по 09.05.2012 р. (а.с. 21) Відповідно до довідки про стаж роботи [PERSON] з 21.09.2012 р. по 28.01.2013 р. працював на судні «LADOGA-5» (а.с. 22) Відповідно до довідки про плавання встановлено, що з 19.04.2013 р. та до 30.07.2013 р. [PERSON] перебував у плаванні 3 місяці дванадцять днів (а.с. 24) Відповідно до довідки про стаж роботи [PERSON] з 24.08.2013 р. по 22.10.2013 р. працював на судні «Helga», загальний стаж роботи на судні 1 місяць 29 днів (а.с. 25) Відповідно до довідки про стаж роботи [PERSON] з 26.03.2015 р. по 23.07.2015 р. працював на судні «RUBYN», загальний стаж роботи на судні 3 місяці 28 днів (а.с. 27) Відповідно до довідки про стаж роботи [PERSON] з 22.11.2015 р. по 21.03.2016 р. працював на судні «RUBYN», загальний стаж роботи на судні 4 місяці (а.с. 29) Відповідно до довідки про стаж роботи [PERSON] з 11.07.2016 р. по 28.10.2016 р. працював на судні «RОМІ», загальний стаж роботи на судні 3 місяці 17 днів (а.с. 31) Відповідно до довідки с/т «Отдих» у лютому 2013 році дачна ділянка [NUMBER] по [ADDRESS] , площею 658 м2, був переоформлений на [PERSON] з [PERSON] 11.07.2017 р. [PERSON] переоформила дачну ділянку на сина [PERSON] (а.с.41) Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру Територіального сервісного центру № 1245 автомобіль Шкода Фабія, 2007 року випуску, 12.11.2014 р. зареєстрований за [PERSON] 26.05.2017 р. даний транспортний засіб перереєстровано на іншу особу (а.с. 43) Відповідно до довідки керівника гаражного громади «Моноліт-1», гараж [NUMBER], переоформлений 05.08.2015 р. з [PERSON] на [PERSON] 12.07.2017 р. переоформлений на [PERSON] (а.с. 45) 04.12.2017 р. ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме квартиру [ADDRESS] ; гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1», автомобіль Шкода Фабія, 2007 року випуску, дачну ділянку [NUMBER] [ADDRESS] (а.с. 76-77) 15.01.2018 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що по тексту позовної заяви позивач зазначає, що вони почали проживати сім`єю з 27 квітня 2009р., хоча в дійсності, ні про яке спільне проживання з позивачем з цього часу не може бути мови. Наприкінці квітня 2009 року відбулася їхня з позивачем перша зустріч та знайомство. Позивач, як виявилося під час знайомства, був громадянином Російської Федерації, не так давно розлучився з дружиною, - дуже тяжко переживав з цього приводу, мав дітей, та у зв`язку з психологічною травмою, взагалі не був готовий до будь- яких серйозних стосунків, фактично втративши віру в можливість створити нову сім`ю. На час знайомства та на теперішній час (за виключенням часу перебування в офіційному шлюбі зі мною) позивач постійно проживав та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті позивача про реєстрацію місця проживання , а тимчасово ( під час перебування на Україні) - в за адресою: Херсонська область, Велико-Олександрівський район,село Кар`єрне, який був набутий ним у власність з його слів у 1991 р., працював за контрактами на різних морських суднах. Деякий час з моменту знайомства з позивачем ми просто спілкувалися телефоном, я намагалася підтримати його в нелегкий для нього період морально, - пізніше наші відносини набули дружнього характеру, оскільки і я, і позивач полюбляли мандрувати, мали багато схожих інтересів та були самотніми. При цьому ми з позивачем не вели спільного побуту, не проживали разом, не мали спільних справ, а, навпаки, позивач і я - мали своє особисте життя, окремі бюджети, кожний розпоряджався заробленими коштами на свій розсуд, а іноді, коли позивач приїжджав до родичів в м.Зеленодольськ, просто зустрічалися, з метою спілкування та чання виключно інтимних стосунків тощо. Лише через декілька років з часу знайомства (в 2015 році) ми вирішили створити сім`ю та зареєстрували шлюб 08.09.2015 р., про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис Водночас, навіть після реєстрації шлюбу, він був формальним (факт підтверджується, зокрема, і рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2017р. про розірвання шлюбу), оскільки позивач фактично майже весь час протягом року працював за кордоном, і не приділяв мені жодної уваги, не бажав мати спільний бюджет , не планував зі мною дітей тощо. При цьому представник позивача сам по тексту позовної заяви визнає те, що позивач постійно працював, та знаходився за кордоном, і тривалість його рейсів в середньому складала по 6-8 місяців на рік, то про яке спільне проживання, спільний побут можна говорити? Також слід зауважити, що вказані статки, які зазначаються представником позивача по тексту позовної заяви, є фактично «новиною» для мене, оскільки я ніколи не бачила таких грошових коштів, а , якщо вони і були у позивача, то, мабуть, він витрачав їх на утримання його трьох дітей, придбання майна на території Російської Федерації, чи, можливо, за кордоном, шляхом здійснення інших витрат, відкриття різних депозитних рахунків на території Російської Федерації, але точно не на мене. Також слід зазначити, що вона дійсно є власником (на праві особистої приватної власності) квартири [ADDRESS] , та не є власником іншого майна, про яке по тексту позовної заяви зазначає позивач: гаражу [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1», м. Зеленодольськ, Апостолівського району Дніпропетровської області, автомобілю «Шкода Фабія» 2007 р. випуску, номерний знак [NUMBER] , дачної ділянки [NUMBER] [ADDRESS] , ці факти добре відомі позивачу. Водночас, для придбання вищевказаної квартири в 2012 році я мала власні грошові кошти, які збирала протягом багатьох років своєї роботи, а також інше нерухоме майно, зокрема квартиру з євроремонтом в м. Дніпрі. За рахунок відчуження належного мені нерухомого майна, яке було в мене ще до знайомства з позивачем, а також запозичених мною коштів, коштів які були покладені на депозитні рахунки в банківські рахунки від продажу належного мені майна та отримуваних мною доходів у вигляді заробітної плати, і придбавалося майно, про яке зазаначає позивач. При цьому сам позивач визнає той факт, що до цієї квартири, я також мала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка була відчужена мною. На час знайомства з позивачем я дійсно була безробітною, але і в цей час я також отримувала відповідну грошову допомогу на випадок безробіття, розмір якої був достатнім для нормального життя. Пізніше (в 2010 р.) мені була призначена пенсія за вислугою років (копія трудової книжки та пенсійного посвідчення додаються до відзиву). Таким чином, я була самодостатньою жінкою, яка могла сама себе утримувати та сторонньої допомоги, в тому числі і фінансової, ні від кого не потребувала. Що стосується довідки про вінчання, яка додається представником позивача, то вона фактично може бути надрукована будь-якою особою, з неї не вбачається жодних ідентифікуючих мене чи позивача ознак, тому є не належним та не достовірним доказом по справі. Більше того, по церковним правилам, вінчання не може проводитися до офіційної реєстрації шлюбу. Відповідно ст.21 Сімейного кодексу України релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя. Копією трудової книжки [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] встановлено, що вона працювала з 09.06.1978 р. по 18.12.2008 р., звільнена с посади завідувача дошкільного закладу «Журавлина», 3 29.12.2008 р. по 23.12.2009 р. перебувала Апостолівському центрі зайнятості, отримувала допомогу по безробіттю (а.с. 89 по 92). Відповідно до посвідчення [PERSON] , [INFO] з 04.01.2010 р. перебуває на пенсії за вислугою років (а.с. 93). Відповідно до довідки від 07.06.2017 р. на ім`я [PERSON] [INFO] був відкритий депозитний рахунок, закритий 04.07.2012 р., видача зі вкладу 42402,77 грн. (а.с. 94) Відповідно до довідки від 07.06.2017 р. на ім`я [PERSON] [INFO] був відкритий депозитний рахунок, закритий 04.07.2012 р., видача зі вкладу 9651,10 грн. (а.с. 95) Відповідно до копії книжки Державного ощадного банку України з нарахуванням коштів службою зайнятості (а.с. 96-97). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за [PERSON] [INFO] зареєстрована двокімнатна квартира в [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу , ВРС № 390625, реєстр № 1068, 06.07.2012 р., посвідченого Зеленодольською державною нотаріальною конторою, також 11.05.2004 р. за [PERSON] зареєстрована двокімнатна квартира в [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу , ВСС № 975401, реєстр № 1455, 06.05.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (а.с. 103-105). Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.06.2004 р. [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 138). Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.07.2012 р. [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 139). Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.06.2010 р. [PERSON] придбала автомобіль «КІМО», за 54 720 грн. (а.с. 142-144). Відповідно до виписки операції наданого ПАТ «Промінвестбанк» від 02.02.2018 р. 28.05.2010 . на ім`я [PERSON] був відкритий рахунок вклад 5500,00 доларів США, дата закриття рахунку 29.06.2010 р. (а.с. 145) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2012 р. [PERSON] та [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , загальна вартість 35732,00 грн. (а.с. 147). Відповідно до розписки від 05.07.2012 р. [PERSON] придбала у [PERSON] майно - швейно-вишивальну машинку, оверлок, телевізор, ноутбук, диван, кухонні меблі, стінку, на загальну суму 49950 грн. (а.с. 148). В акті, по те, що громадянин не проживав за адресою зазначено, що в квартирі за адресою [ADDRESS] - [PERSON] не проживав до осені 2015 року (а.с. 149). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 06.02.2018 р. за адресою [ADDRESS] дійсно зареєстрована [PERSON] (а.с. 156). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 07.02.2018 р. за адресою [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована з 10.08.2004 р. по 23.08.2012 р., син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 10.08.2004 р. по 01.11.2012 р. (а.с. 157). Відповідно до виписки операції наданого ПАТ «Промінвестбанк» від 12.03.2018 р. 07.05.2010 . на ім`я [PERSON] був відкритий рахунок вклад 4500,00 доларів США, дата закриття рахунку 27.07.2010 р. (а.с. 173) Довідка про стан вкладу на ім`я [PERSON] в банку «Сбербанк» за період з 29.10.2012 р. по 31.12.2016 р. (а.с. 201-204) Виписка по контракту клієнта ВТБ (ПАО) на ім`я [PERSON] , відповідно до якої баланс на початок періоду складав 7112,57, було зараховано 3000,00, списано 10097,93 (а.с. 205) Відповідно до виписки з особистого рахунку № [NUMBER] за період з 21.07.2011 року по 22.04.2016 р. рух по рахунку складає 0,00 (а.с.248) Відповідно до виписки з особистого рахунку № [NUMBER] за період з 21.07.2011 року по 22.04.2016 р. рух по рахунку складає 1881,00, які були зараховані до 24.10.2011 р. (а.с.249) Відповідно до виписки з особистого рахунку № [NUMBER] за період з 21.07.2011 року по 22.04.2016 р. рух по рахунку складає 0,00 (а.с.250) ПАО Сбербанк надано звіт про всіх операція відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-19, т. 2). Відповідно до виписки з особистого рахунку № [NUMBER] за період з 02.04.2009 року по 12.02.2015 р. рух по рахунку складає 0,00 (а.с.23, т.2) Відповідно до виписки з особистого рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2009 року по 31.07.2017 р. рух по рахунку складає 0,00 (а.с.24, т.2) Відповідно до відповіді наданої Прикордонною службою ФСБ Росії [PERSON] в період з 21.03.2011 р. по 29.01.2012 р. знаходився за межами РФ, професія водій автомобілю (а.с. 42, т.2). Відповідно до відповіді наданої Прикордонною службою ФСБ Росії [PERSON] знаходився в межах РФ. (а.с. 43-53, т.2). Відповідно до відповіді Прикордонної служби Департаменту прикордонного контролю від 26.11.2018 р. встановлено, що прикордонні органи не ведуть поіменного обліку осіб, які перетинають державний кордон Російської Федерації, законодавством РФ не передбачено (а.с.5,56, т. 2) Відповідно до витягу наданої Головним центром обробки спеціальної інформації від 06.12.2019 року, громадянка [PERSON] , [INFO] , перетинала кордон України у період з 05.12.2014 р. по 30.07.2017 р. : 20.01.2015 р., 24.02.2015 р., 07.05.2015 р., 10.05.2015 р. Додатково зазначили, що відповідно до п. 29 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років. (а.с.102, т.2) Відповідно до витягу наданої Головним центром обробки спеціальної інформації від 06.12.2019 року, громадянин Російської [PERSON] , [INFO] , перетинав кордон України: в`їзд 28.07.2015 р. виїзд 24.10.2015 р., в`їзд 24.03.2016 р. виїзд 19.06.2016 р, в`їзд 02.11.2016 р. виїзд 28.01.2017 р. Додатково зазначили, що відповідно до п. 29 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач це її брат, з лютого місяця 2009 року він став проживати з [PERSON] . Вони разом приїжджали до мами в с. Кар`єрне Херсонської області, сказав що він з нею живе. Потім разом приїжджали до неї, маму вона забрала до себе. Відповідач не працювала, але отримувала пенсію. Позивач все життя ходив у море, отримував багато грошей, їхній сімейний бюджет складав загалом 99 відсотків з його заробітку. За час спільного проживання придбали квартиру, телевізор та інші дорогі речі. Поки позивач був у морі, відповідач жила за його кошти., що допомагали мамі та сину. Хто був ініціатором розлучення вона не знає. Знає що позивач з відповідачем планували поїхати в Росію і там купити квартиру. Знає, що [PERSON] зустрічала та проводжала його у [PERSON] . Відповідач була на зустрічі з його дітьми від першого шлюбу. Купили дачу, вони їздили до них в гості на дачу. Він зробив ремонт своїми руками. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач її двоюрідний брат. Від сестри дізналася, що [PERSON] живе з [PERSON] , більше п`яти років, спочатку жили без реєстрації шлюбу, потім вінчалися та зареєстрували шлюб. Спочатку жили добре, їздили разом відпочивати, добре харчувались. Згодом відповідач почала вимагати ще більше коштів, на відпочинок на [PERSON] , норкову шубу. Чи розпоряджалась [PERSON] коштами позивача, вона не знає. За їх спільне проживання купили квартиру. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач це її брат. Брата і відповідачку вона познайомила. В 2009 році відповідач не працювала, надавала уроки по в`язанню. Коли приїжджав [PERSON] , то мешкав у [PERSON] . Їздили відпочивати до санаторіїв, їздили до батьків, спілкувалися. Відповідач їздила до Калінінграду. До останнього моменту позивач вірив у кохання [PERSON] . Позивач заробляв достатньо коштів для утримання дружини. Згодом позивач повідомив, що відбулось таємне вінчання в присутності [PERSON] та [PERSON] . Згодом вони розписались. Після кожного приїзду позивача за його кошти вони купували квартиру, гараж, дачу. Відповідач жила на кошти котрі залишав позивач. [PERSON] став помічати, що кошти, які він заробляв, витрачаються не на сім`ю. Відповідно до письмових заяв наданих свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що протягом 2009-2015 р. [PERSON] не проживала сім`єю ні з одним чоловіком. В цей час з нею проживав її син. Ніяких заручень, вінчання чи інших обрядів не відбувалось. Шлюб з [PERSON] був укладений з причини безперешкодного перетину кордону України позивачем. (а.с. 159, 163, 166) Суд, критично відноситься до письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , пояснень свідків у судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони є родичами позивача та відповідача, оскільки свідку [PERSON] про існування обставин, на які посилається позивач у своєму позові, було відомо лише зі слів сестри, їх пояснення ніякими доказами не підтверджуються той факт що сторони спільно проживали та були пов`язані спільним побутом. Покази свідка [PERSON] про те, що позивач отримував достатньо коштів для утримання дружини, на його кошти були куплені, квартира, гараж, дача, обґрунтовано не взяті судом першої інстанції до уваги при постановленні рішення, оскільки не є тими належними доказами в контексті ст.ст. 76-80 ЦПК України, що мають підтверджувати певні обставини у справі, про існування обставин, на які посилається позивач у своєму позові, було відомо лише зі слів останнього. Покази свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрацією шлюбу. Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірного майна за їх спільні сумісні кошти або спільною працею у матеріалах справи відсутні. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обовязків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. З урахуванням пояснень свідків, фотознімків (а.с. 197), судом встановлено, що в період з 27.04.2009 року по 08.09.2015 р. сторони мали відносини як чоловік та жінка, проте це не свідчить про утворення родини та спільність побуту. Крім того, відповідач не заперечувала, що вони з позивачем до укладення шлюбу «зустрічалися». Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. За приписами ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, мано, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, проаналізувавши вищенаведені норми та перевіривши обставини справи у сукупності, дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем факту його проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 27.04.2009 року по 08.09.2015 року. Матеріали даної справи належних доказів на підтвердження придбання спірного майна, а саме за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] не містять. Отже, вимога позивача в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за період з 27.04.2009 року по 08.09.2015 року не ґрунтуються на вимогах закону і для позивача жодних правових наслідків не породжують. Суд покази свідків не бере до уваги у зв`язку з тим, що свідки, які є родичами позивача та відповідача, матеріали справи не містять інших доказів, які б підтверджували, що у сторін по справі до укладення шлюбу був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, були спільні витрати та придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Окрім цього, як вказано у постанові ВС від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц, для встановлення факту спільного проживання, показання свідків не можуть бути єдиною підставою. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними доказами, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано виписки по банківським рахункам. Суд вважає надані позивачем документи не належними доказами, оскільки, відповідно до ст.58 ЦПК України, вони не містять інформації щодо предмета доказування, а саме, на них немає відповідних відомостей щодо надходження, зняття коштів. В підтвердження своїх доказів представник позивача також посилався на те, що позивач працюючи за контрактами на різних морських судах, надсилав кошти відповідачці, (251), але доказів на підтвердження, що цими коштами користувалась [PERSON] суду не надано, відомості відсутні. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постановах від 25.12.2013 року (справа №6-135цс13) та від 11.03.2015 року (справа №6-211цс14), судам під час вирішення спору щодо поділу майна осіб, які проживали однією сімєю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт його проживання з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт спільного проживання з [PERSON] на час придбання спірної квартири [ADDRESS] , гаража [NUMBER] у гаражному кооперативі «Моноліт-1» м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області; автомобіля «Шкода Фабія» 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузову - [NUMBER] ; дачної ділянки [NUMBER] с/т «Відпочинок» по [ADDRESS] , набутих гр. [PERSON] та гр-нкою [PERSON] під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 27 квітня 2009 року та під час перебування у шлюбі з 08.09.2015 р. до розірвання шлюбу [INFO] , визнання за ним право власності на зазначене майно та його поділу в натурі не підлягає задоволенню. Оскільки встановлені обставини та ті підстави, на які він посилався в позові не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюється положення Сімейного кодексу України про спільність сумісної власності подружжя. Також позивач не довів, що спірне майно було придбано сторонами зі спільні кошти, тобто що джерело набуття цього майна було спільним. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання позивачем відповідачу коштів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обовязків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовляється, понесені [PERSON] судові витрати не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ст.154 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати захід забезпечення позову, накладений згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 року, який залишається до набрання судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed