Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор-4», в якому просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор-4» на користь [PERSON] 44 049 (сорок чотири тисячі сорок дев`ять) гривень 31 коп. у відшкодування завданої шкоди; стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорномор-4» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що внаслідок падіння уламка зовнішньої штукатурки будинку за адресою [ADDRESS] , управлінням якого займається ОСББ «Чорномор-4», автомобілю позивача спричинені матеріальні збитки на суму 44049,31 грн. Ухвалою суду від 05.10.2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 28.12.2020 року. 17.12.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що докази збитків позивача, які спричинені діями відповідача, нічим не обгрунтовані. 23.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача посилається на те, що ним суду надано всі докази, які підтверджують те, що збитки автомобілю позивача спричинені саме падінням зовнішньої штукатурки будинку за адресою [ADDRESS] , управлінням якого займається ОСББ «Чорномор-4». 28.12.2020 року до суду з`явилися представник позивача та представники відповідача, сторонам роз`яснено права та обов`язки, сторони надали пояснення по суті позовних вимог. Оголошено перерву на 29.03.2021 року. 29.03.2021 року до суду з`явився представник позивача та представники відповідача. Оголошено перерву до 17.06.2021 року. 17.06.2021 року у судове засідання з`явилися позивач, його представник та представники відповідача, судом допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Оголошено перерву до 16.08.2021 року. 16.08.2021 року с у судове засідання з`явилися представники сторін. Оголошено перерву на 16.11.2021 року. 16.11.2021 року у судове засідання з`явилися позивач та представники відповідача. Оголошено перерву на 30.11.2021 року. У судове засідання 26.11.2021 року з`явилися позивач позов підтримав, просив задовольнити та представники відповідача позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, та допитавши свідків приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником автомобіля КІА SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - Автомобіль). З відповіді Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 05.03.2020 року № 36/8676ЄО, вбачається, що заяву позивача про пошкодження його майна зареєстровано до ЄО №8676 від 24.02.2020 року. В ході відпрацювання матеріалу за вказаною заявою стало відомо, що за адресою [ADDRESS] було виявлено, що частки будівлі впали на автомобіль КІА SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому, з наданих позивачем матеріалів за результатами розгляду вказаної заяви не вбачається встановлення органами поліції обставин пошкодження автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням автомобіля та неконтрольованим падінням частини фасаду будівлі. Згідно висновку експерта №42-20 від 18.03.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КІА SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок події, яка відбулась 24.02.2020 року, становить 42549,31 грн. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже й підставою цивільно-правової відповідальності, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 11.12.2019 року, справа №161/17010/16-ц, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV (далі - Закон № 1875-ІV). Відповідно до частин 2 та 4 статті 19 Закону № 1875-ІV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Статтею 1 Закону № 1875-ІV та Правилами утримання жилих будинків та прибудникових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства 17 травня 2005 року за № 76, виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання,централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Так, відповідачем не заперечується той факт, що саме на ОСББ «Чорномор-4» покладено обов`язок з утримання вказаного будинку та проведення поточного ремонту. Разом з тим, як зазначив представник відповідача, на виконання Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій між ОСББ "Чорномор-4" (Замовник) та БУ-463 ТДВ "Чорноморгідробуд" (Виконавець) було укладено договір від 03. 01. 2016 р. № 014-463 відповідно до п. 1.1 якого Виконавець надавав послуги комплексного огляду будівлі Замовника за адресою [ADDRESS] . шляхом загального періодичного огляду будинку та прибудинкової території з видачею актів (один раз на рік). На підставі даного договору у червні 2016 року було проведено періодичний огляд житлового будинку [ADDRESS] , про що складено відповідний Акт від 05. 06. 2016 р. № 1/2016 у п. 7 якого зазначено, що на фасаді будівлі є певні пошкодження зовнішньої штукатурки на рівні шостого поверху, що перевірено методом простукування. При цьому згідно висновку комісії будинок було визнано гідним до експлуатації. З метою запобігання обрушення пошкодженої штукатурки та усунення інших недоліків виявлених в процесі огляду будинку між ОСББ "Чорномор-4" та СПДФО [PERSON] було укладено Договір на виконання підрядних робіт від 24. 11. 2016 р. № 2/11-16. Згідно даного договору, зокрема, було проведено демонтаж пошкодженої штукатурки фасаду площею 1,2 м2, про що свідчить Акт № 2 від 03. 03. 2017 р. В подальшому „ через ліквідацію БУ-463 ТДВ "Чорноморгідробуд" між Відповідачем та ТОВ «Ізолмонтаж» було укладено Договір від 03.01.2019 р. № ОБ 19 для загального періодичного огляду будинку та прибудинкової території з вдачею актів (один раз на рік). Після цього, при подальших щорічних оглядах у відповідних Актах зазначається, що на частині фасаду по вулиці Польській наявна демонтована штукатурка, загальною площею 1,2 м2.Тобто, наявність на фасаді будинку [ADDRESS] фрагментів з відсутньою штукатуркою, на які зауважує Позивач у доданих до позову фотоматеріалах, є результатом належного утримання Відповідачем підлеглого будинку, так як пошкоджену штукатурку було демонтовано, саме, для запобігання її падіння ще у 2017 році. Суд зазначає, що позивач як учасник процесу, згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували самовільне неконтрольоване падіння частини фасаду на автомобіль позивача, що спричинило його пошкодження. Посилання свідків, на наявність факту падіння суд оцінює критично, так як їх пояснення не підтверджені належними доказами. Судом встановлено лише пошкодження автомобіля позивача камінною штукатуркою, при цьому з наявних в матеріалах справи доказів суд позбавлений можливості встановити сталось таке пошкодження через її падіння внаслідок невиконання відповідачем поточного чи капітального ремонту. Також, судом не може бути встановлено чи є об`єкт, який пошкодив автомобіль частиною фасаду житлового будинку. Лист Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 05.03.2020 року № 36/8676ЄО, не містить в собі посилання на докази, підтверджуючих приналежність штукатурки до фасаду житлового будинку. Матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача в частині утримання будинку в належному та безпечному стані та завданням матеріальної шкоди позивачу. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у заподіянні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір (постанова Верховного Суду від 25.02.2019 року, справа №466/4051/15-ц). Суд погоджується, що правовідносини, які виникли між сторонами, є деліктними. Зазначене породжує обов`язок відповідача щодо доказування відсутності своєї вини у завданні шкоди. Разом з тим, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку щодо передчасності заявлених позовних вимог, оскільки з наданих відділом поліції матеріалів не вбачається встановлення обставин падіння каменю на автомобіль позивача, не встановлено та не допитано свідків події, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували факт протиправної бездіяльності відповідача, його вини в настанні шкідливих наслідків для автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та наслідками, що настали. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] не обгрунтованими та відмовляє у їх задоволенні.

Outcome: dismissed