Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що 09 листопада 2016 року близько 10-00 год., коли вона вигулювала собаку, відповідач відпустив з двору власного собаку породи "алабай" на прізвисько "Хан" без намордника та повідка, який напав спочатку на неї, а потім на її собаку. [PERSON] в цей час був відсутнім, до місця події підійшов згодом. Під час захисту від нападу собаки, яка належить відповідачу, вона зламала ліву руку, а собака вкусила її за гомілку. Відповідач же відмовився втрутитися в цю ситуацію і допомогти їй розняти собак та забрати "Алабая", тому вона змушена булла самостійно рятувати свого собаку, ризикуючи життям та здоровям. З приводу отриманих тілесних ушкоджень вона одразу звернулася за медичною допомогою до 1-ої міської клінічної лікарні м. Полтави. Після проведення відповідної діагностики було встановлено діагноз: закритий перелом лівої променевої кістки в т/м дрібного виросту лівої ліктьової кістки зі зміщенням, вкушена рана правої гомілки, призначено лікування, в т.ч. щеплення, та рекомендовано звернутися до травматолога і хірурга за місцем проживання. Просить стягнути з [PERSON] на її користь 927 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка виразилась у понесених витратах на лікування, а також відшкодувати моральну шкоду, що виразилась в моральних переживанням та стражданнях внаслідок подій, повязаних з нападом на неї та її собаку, фізичному болю від отриманих травм, яку вона оцінює в сумі 10000 грн. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з наведених у ньому підстав. В судовому засіданні позивач та її представник уточнили розмір позовних вимог, просили стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на лікування позивачки в сумі 559 грн. 63 коп., що підтверджується відповідними чеками та медичною документацію. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 09.11.2016 року близько 10 години гуляв з належною йому собакою породи "алабай" поряд з річкою, в якусь мить пес побачивши, як в їх бік біжить собака позивачки породи "стаф-тер'єр", вирвався, між собаками почалась бійка. Вони з [PERSON] спостерігали за цими подіями, а коли собаки трохи заспокоїлись, лягли на землю утримуючи одна одну, вони з позивачкою розтягли їх. Стверджував, що в його присутності його собака на [PERSON] не нападала, тілесних ушкоджень їй не заподіювала, коли вона залишала місце, де відбулись вказані події, однією рукою вела велосипед, а іншою собаку, що свідчить про те, що рука у неї зламана не була, нога пошкоджена не була. Відповідач вказував, що позивачем не доведено його причетність або його собаки до заподіяння позивачці тілесних ушкоджень, її твердження вважає надуманими, тим паче, що в лікарню вона звернулась через кілька годин, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить собака породи "стаф та лабрадор", а відповідачу [PERSON] породи "алабай". Позивач [PERSON] зранку 09.11.2016 року вигулювала свою собаку поблизу річки Ворскла в районі вул. Безвірницької в Полтаві, близько 10-00 год. між її собакою та собакою, яка належить відповідачу, виникла бійка. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала, що під час прогулянки побачила, як собака породи "Алабай", яка належить [PERSON], без нагляду господаря без повідка біжить в її бік, наблизившись до неї стрибнула, збивши з ніг, а потім накинулась на її собаку, зачепивши в цю мить зубами її ногу. Внаслідок цих подій вона отримала тілесні ушкодження у виді перелому руки при падінні від поштовху собаки та укушеної рани гомілки, у звязку з якими в цей же день звернулась в травмпункт 1-ої МКЛ м. Полтави, а згодом проходила лікування. На підтвердження вказаних тверджень позивач надала суду довідку травмпункту 1-ої МКЛ м. Полтави № 18848 від 09.11.2016 року, відповідно змісту якої [PERSON] в цей день о 12-25 год. звернулась до лікарні, їй встановлений діагноз: закритий перелом ліктьової кістки зі зміщенням, вкушена рана с/з правої гомілки. Проведено огляд та рентгенографію, репозицію, гіпсову пов'язку, обробку за інструкцією, дано рекомендації пройти рентген-контроль на 3 добу, вирішити анамнез щеплень АП АДП-М 0,5 мл, для подальшого лікування звернутися на прийом до травматолога, хірурга. Лікарем призначено антибіотик "Аксеф" по 500 мг та "Кеторол". Той факт, що [PERSON] проходила курс лікування з отриманих ушкоджень, підтверджується записами її медичної картки. При цьому, з запису зав. хірургічним відділенням від 10.11.2016 року вбачається, що вона скаржилась на біль в лівому л/зап'ястному суглобі, набряк кисті, біль в області укушеної рани с/з правої гомілки, сукровичне виділення з рани, пояснювала лікарю, що 09.11.2016 року о 09-50 год. її вкусила собака, яка їй відома, біля р. Ворскла, господар собаки їй відомий та є сусідом. Відповідно до запису, зробленого в медичній картці [PERSON] хірургом 10.11.2016 року, у неї встановлений діагноз: укушена рана с/з медіальної поверхні правої гомілки, рекомендовано пов'язки з "Мільтісобрбом" та "Левоміколь", а 09.12.2016 року травматологом зроблений запис про призначення їй "Фортгелю" та "Бішофіту". Факт придбання [PERSON] призначених ліків, а також плівки для проходження рентген обстеження, обєктивно підтверджується наданими нею фіскальними чеками від 09.11.2016 року, від 10.11.2016 року та 08.12.2016 року, що узгоджується з датами призначення їй відповідних медичних процедур та засобів, на загальну суму 559 грн. 63 коп. Крім того, 09.11.2016 року [PERSON] у звязку з вказаними подіями, повязаними з отриманням нею ушкоджень через порушення [PERSON] правил утримання собаки, звернулась з заявою до Відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області. Згідно повідомлення Відділення поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області від 17.11.2016 року в ході проведення перевірки звернення [PERSON] на гр-на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 154 КУпАП. Відповідно до висновку ст. інспектора ВП № 2 по зверненню від гр. [PERSON] від 16.11.2016 року, затвердженого т.в.о. начальника відділення поліції, встановлено, що 09.11.2016 року до відділення поліції № 2 ГУНП в Полтавській області надійшло звернення від гр-ки [PERSON] про те, що 09.11.2016 року її сусід гр. [PERSON] порушив правила вигулу своє собаки, внаслідок чого вище вказана громадянка впала та отримала тілесні ушкодження. По даному факту працівниками відділенням поліції № 2 було проведено відповідну перевірку, в ході якої опитано громадянина [PERSON], який повідомив, що 09.11.2016 року близько 10-00 год. вигулював свого пса породи Алабай по кличці Хан без намордника та в даний час його собака помітила іншу собаку, яка належить [PERSON], після чого вирвався з рук та почав гризтися з даною собакою. Потім вище вказані громадяни підійшли до своїх собак та розтягнули їх і розійшлися по домівках. А приблизно о 16-30 год. дізнався, що громадянка [PERSON] з невідомих йому причин зламала ліву руку. В подальшому при проведенні даної перевірки на гр-на [PERSON], було складено протокол № 436244 від 15.11.2016 року за ч. 1 ст. 154 КУпАП. Підпунктом а п. 7 "Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР", затверджених 17.06.1980 року спільним наказом Міністерства житлово-комунального господарства УРСР, Міністерства сільського господарства УРСР, Міністерства охорони здоров'я УРСР, визначено, що власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов'язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку. Постановою адмінкомісії виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 07.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 154 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження. Вказаним рішенням доведено, що відповідач [PERSON] 09.11.2016 року не забезпечив належне утримання собаки, здійснював її вигул без намордника, порушивши правила утримання собаки. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні відповідач. Таким чином, надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази і встановлені судом обставини справи дають підстави стверджувати про доведеність того факту, що тілесні ушкодження [PERSON] отримала 09.11.2016 року. При цьому, обєктивних та достовірних даних на підтвердження того факту, що перелом руки вона могла отримати за інших обставин, ніж вказує в обґрунтування позовних вимог, в іншому місці та в інший час, судом не встановлено, підстав вважати, що укушена рана гомілки правої ноги отримана позивачем не внаслідок дій собаки, яка належить відповідачу, не здобуто. Відповідні твердження позивача відповідачем шляхом подання належних та допустимих доказів не спростовано, при цьому, він не заперечує, що 09.11.2016 року о 10-00 год. поблизу р. Ворскла в м. Полтаві відбувались події, під час яких були присутні він та позивач, а також їхні собаки. Твердження ж відповідача про те, що його собака не нападала на позивачку, не збивала її з ніг та не могла вкусити, позаяк вони обєктивно не підтверджуються жодними доказами, суд вважає непереконливими і такими, що не можуть бути взяті до уваги. Разом з тим, наявні в справі докази свідчать про доведеність порушення [PERSON] 09.11.2016 року правил вигулу собаки, яка будучи без повідка могла вчинити дії, з якими позивач пов'язує настання пошкодження її здоров'я. Відповідно до ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ч.ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Слід зазначити, що породи собак, утримання яких є джерелом підвищеної небезпеки, визначено у додатку № 1 до "Порядку і Правил обов'язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2002 року № 944. Згідно даного додатку № 1 собака породи вівчарка середньоазіатська (алабай, вовкодав середньоазіатський) відноситься до порід собак, визнаних як потенційно небезпечні. Відтак, суд приходить до висновку, що утримання відповідачем собаки породи вівчарка середньоазіатська (алабай) є джерелом підвищеної небезпеки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, що виразилась у витратах на лікування від травм, отриманих від дій собаки, яка належить відповідачу і є джерелом підвищеної небезпеки, та вважає за необхідне стягнути з нього як власника собаки кошти в сумі 559 грн. 63 коп., що підтверджується відповідними документами. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне. \~Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Частиною 2\~ст. 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженям її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] в позовній заяві та в судовому засіданні послалася на те, що\~неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживання, порушенні душевної рівноваги та полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням здоровя. Встановлені судом обставини справи свідчать про обґрунтованість тверджень позивача про заподіяння їй моральної шкоди внаслідок нападу собаки та наслідків у виді ушкодження здоров'я. Як вбачається, позивач [PERSON] просить стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, натомість в судовому засіданні фактично не обгрунтувала, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та не надала суду доказів, що підтверджують необхідність відшкодування шкоди саме в такому розмірі. Враховуючи вищенаведене, з огляду на конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та беручи до уваги характер, обсяг та тривалість моральних страждань, яких вона зазнала, конкретні обставини справи, а також враховуючи принцип співмірності та розумності, вважає за необхідне стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 300 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial