Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Надія-Волинь", [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача виконавчий комітет Луцької міської ради про визнання права власності на квартиру та виселення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно ордеру № 222 від 7 вересня 1993 року вона отримала однокімнатну квартиру, загальною площею 31,1 кв.м., що знаходиться на [ADDRESS]. 20 червня 2003 року рішенням Луцької міської ради приміщення гуртожитку, в якому вона проживала, було передано із комунальної власності у колективну власність товариства співмешканців "Надія", а рішенням виконкому оформлено право власності на це приміщення. Після того, як за товариством було оформлено право власності, його правління почало на власний розсуд вирішувати питання з приміщеннями гуртожитку. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04 жовтня 2006 року в задоволенні Товариства співмешканців «Надія» до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право на користування жилим примішенням відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22 грудня 2006 року дане рішення залишено без змін. 19 травня 2010 року ОСББ "Надія-Волинь" уклало договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON] Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 травня 2010 року п. 2 рішення Луцької міської ради № 9/3 від 20 червня 2003 року" Про передачу гуртожитку загальною площею 4 360 кв.м. в [ADDRESS]", 4 з міської комунальної власності у колективну власність товариства співмешканців "Надія", а також рішення виконкому Луцької міської ради № 240 від 28 липня 2005 року про оформлення права власності за товариством співмешканців "Надія" визнано незаконними. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 травня 2010 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року залишено без змін. Вважає, що всі прийняті ОСББ "Надія-Волинь" дії в тому числі і купівля-продаж її квартири є такими, що не відповідають вимогам закону. Просить суд договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між ОСББ "Надія-Волинь" та [PERSON] від 19 травня 2010 року визнати недійсним та скасувати реєстрацію права власності дану квартиру на ім'я [PERSON] Крім того, позивач просить суд визнати право власності на квартиру [ADDRESS], виселити [PERSON] та її сім'ю з спірної квартири. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача ОСББ "Надія-Волинь" - Гладун Л.М. в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради Склянчук О.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. В липні 2010 року [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСББ «Надія-Волинь», [PERSON] про визнання особи добросовісним набувачем. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 19 травня 2010 року вона уклала з ОСББ «Надія-Волинь» договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 листопада 2010 року позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між об'єднанням співвласників будинку «Надія-Волинь» та [PERSON] 19 травня 2010 року. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за реєстровим номером 12285421 від 28 травня 2010 року. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до об'єднання співвласників будинку «Надія-Волинь», [PERSON] про визнання її добросовісним набувачем відмовлено. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 08 лютого 2011 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2010 року в частині задоволення позову [PERSON] до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь», [PERSON], [PERSON], Луцької міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування державної реєстрації права власності на квартиру скасовано, та ухвалено нове про відмову у позові. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20 серпня 2014 року провадження в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ОСББ "Надія-Волинь", [PERSON], третя особи Луцька міська рада про визнання недійсним договору купівлі - продажу та скасування реєстрації права власності закрито. 25.09.2014 року ухвалою апеляційного суду Волинської області ухвалу Луцького міськрайонного суду від 20 серпня 2014 року в даній справі в частині позовних вимог про визнання права власності на квартиру та виселення скасовано. Відповідно до ч. 3. ст. 61 ЦПК України передбачено, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно договору купівлі-продажу від 19.05.2010 року власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, враховуючи ту обставину, що спірна квартира являється власністю [PERSON], а право власності є непорушним, відсутні підстави для задоволення позову. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed