Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25.03.2014 року представниками ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" складено Акт про порушення ним правил користування електричною енергією для населення №197690, а саме встановленні на лічильнику свого будинку, розташованого в м.Маріуполі по вул.Сталеварній, буд.2, магніту. Представниками відповідача було відключено житловий будинок від електропостачання. Вважає дії відповідача по відключення від електропостачання незаконними. Так, рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 08.07.2015 року в задоволенні позову ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку, електричну енергію було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09.09.2015 року рішення залишено без змін. Позивач наголошує, що незаконними діями відповідача по відключенню будинку від електропостачання йому завдана матеріальна шкода. 05.07.2004 року між ним, як фізичною особою- підприємцем та ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" укладено договір №11/2561 про постачання електричної енергії, згідно якого відповідач постачав електроенергію на нежитлові будинки №2 та №4 по вул.Сталеварній в м.Маріуполі, лічильник №0167312. Спожита електроенергія розраховувалась за тарифами, встановленими для юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. У 2013 році позивач половину приміщення в будівлі №2 по вул.Сталеварній переобладнав у жиле та 29.03.2013 року уклав договір з відповідачем №0619/33 про користування електричною енергією, лічильник №0192097. Спожита жилим приміщенням електроенергія рахувалася за тарифами, встановленими для населення. Після відключення відповідачем лічильника №0192097, на жиле приміщення почала поступати електроенергія, яка враховується лічильником 0167312 за тарифами, встановленими для юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. За період з квітня 2014 року по жовтень 2016 року включно позивач сплатив за електроенергію, спожиту жилим приміщенням у будівлі №2 по вул.Сталеварній 37477,78грн. [PERSON] надано розрахунок, за яким, у випадку не відключення 25.03.2014 року цього жилого приміщення від електромережі, за цей же період він сплатив би за тарифами, встановленими для населення суму в розмірі 22414,30грн. Різниця між вказаними сумами є завданою позивачу матеріальною шкодою та складає 15063,48грн. Крім того незаконними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, оскільки він тривалий проміжок часу не може у повній мірі користуватись своїм будинком та оцінює заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000грн. У звязку з викладеним [PERSON] був вимушений звернутись до суду та просить визнати протиправними дії ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" по відключенню від електромережі будинку №2 по вул.Сталеварній в м.Маріуполі та зобов'язати ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" підключити вказаний будинок до електромережі, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 15063,48грн., моральну шкоду в розмірі 5000грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала заперечення, в яких вказала, що пунктом 35 ПКЕЕн визначено, що енергопостачальник має право відключити споживача, у тому числі, у разі самовільного підключення до електричної мережі та розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби. Керучись саме цією нормою відповідно до п.7 електроустановку будинку було відключено на лічильнику та запломбовано. Рішення про відмову в задоволенні позовних вимог енергопостачальника про стягнення нарахувань за недообліковану електричну енергію були ухвалені вже пізніше. Таким чином, на момент відключення працівники енергопостачальника не могли знати, що у подальшому суд не врахує складені письмові докази у якості належних. Крім того, жодного разу з моменту відключення [PERSON] не звертався до енергопостачальника, відповідно, йому не відмовляли у підключенні. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.ст.22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, ЗУ "Про електроенергетику", Правилами, які не передбачать відшкодування моральної шкоду у разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. Стосовно стягнення матеріальної шкоди, згідно з додатком №3 до договору про постачання електричної енергії №11/2561 постачання електричної енергії за цим договором здійснюється за адресою вул.Сталеварна, буд.2 на майстерню з виготовлення пам'ятників, житловий будинок як об'єкт енергоспоживання не зазначений. Якщо позивач і підключив будинок під лічильник майстерні, не вносячи відповідних змін до договору №11/2561. це є грубим порушенням вимог п.3.2 та п.9.1 цього договору. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією. Встановлено, що 05.07.2004 року між [PERSON] та ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" укладено договір про постачання електричної енергії №11/2561, за яким відповідач почав постачати електроенергію на нежитлові будівлі № 2 та №4 по вул.Сталеварній в м.Маріуполі (лічильник №0167312). Спожита вказаними будівлями електроенергія рахувалась за тарифами встановленими для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Договір було переукладено 25.07.2014 року. 29.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" укладено договір про постачання електричної енергії 0619/33, за яким відповідач почав постачати електроенергію на жилі приміщення в будівлі №2 по вул.Сталеварній в м.Маріуполі (лічильник №0192097). Спожита вказаними приміщеннями електроенергія рахувалась за тарифами встановленими для населення. 25.03.2014 року працівниками ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" складено акт №197690 про порушення [PERSON] Правил користування електроенергією, дії споживача призвели до зміни показань засобу обліку електроенергії, виявити які представники поставника електроенергії при проведенні контрольного огляду не мав можливості. Використовувався магніт, електрична енергія споживається, електричним лічильником не враховується. За п.7 акту від електропстачання було відключено жилі приміщення в будівлі №2 по вул.Сталеварній в м.Маріуполі (лічильник №0192097). Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 08.07.2015 року ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" відмовлено в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку, електричну енергію за актом №197690. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09.09.2015 року. Належний позивачу жилі приміщення до цього часу залишаються відключеними від електропостачання. Згідно ст.27 ЗУ "Про електроенергетику" правопорушеннями в електроенергетиці в тому числі є порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб'єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку тощо. Відповідно до п.35 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України від 26.07.1999 року за №1357, в редакції, яка діяла на час складання акту №197690, енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового засобу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини побутового споживача. Згідно з п.36 Правил користування електричною енергією для населення, в редакції, яка діяла на час складання акту №197690, відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. У разі розгляду спірних питань у судовому порядку термін відключення не повинен перевищувати 1 місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію. Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, в редакції, яка діяла на час складання акту №197690, у разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Отже, норми Правил користування електричною енергією для населення передбачають право енергопостачальника припинити постачання електричної енергії до прийняття судом рішення про стягнення необлікованої електричної енергії лише в разі виявлення факту самовільного підключення. Таким чином, в даному випадку, енергопостачальник мав право припинити постачання електричної енергії тільки після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника. Крім того, постачання електричної енергії було відключено у зв'язку зі здійсненням правопорушення в електроенергетиці, вчинення якого, як встановлено рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 08.07.2015 року доведено не було. З огляду на наведене, позов [PERSON] в частині визнання дій ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" протиправними по відключенню від електромережі житлових приміщень будівлі №2 по вул.Сталеварній в м.Маріуполі та покладення обовязку підключити їх підлягає задоволенню. Позивачем заявлені вимоги по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди, яка полягає у різниці між сумою, яку [PERSON] фактично сплатив за користування електроенергією та сумою, яку б він сплати, якщо б відповідач не відключив жилі приміщення від електроенергетики. [PERSON] в позовній заяві посилався на те, що, після відключення жилих приміщень від електроенергії, він вимушено з квітня 2014 року споживав електроенергію, яка враховується лічильником №0167312 за тарифами, встановленими для юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією (Далі-Правил) передбачено, що ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Норми розділів "Загальні положення", "Межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін" та "Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів" поширюються на всіх споживачів без винятку. За п.1.3. Правил електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом. Згідно п.3.6. Правил, споживання електричної енергії за відповідним тарифом має бути забезпечене окремим обліком. Відповідно до п.5.1. Правил, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача. За п.5.2. Правил, при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п.10.2. Правил, споживач електричної енергії в тому числі зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); додержуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договорів тощо. Як убачається з Додатку №3 до договору №11/2561, постачання електричної енергії за цим договором здійснюється на майстерню, РУ-04кВ ТП 708, по вул.Сталеварній, 2. Житлові приміщення як об'экти енергоспоживання не зазначені. Отже, [PERSON], споживаючи електроенергію для житлових приміщень, розташованих по вул.Сталеварній, 2 в м.Маріуполі через лічильник №0167312, діяв в порушення істотних та обов'язкових умов договору №11/2561. Крім того, згідно п.43, п.44 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну побутовому споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених відповідно до законодавства. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної побутовому споживачу електричної енергії. Таким чином, вимоги позивача по відшкодуванню матеріальної шкоди є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Стосовно вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до житлових приміщень позивача. Як вже зазначалось, відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення. Ці норми, також як і норми укладеного між сторонами договору, не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного суду України від 09.11.2016 року по справі №641/5430/15-ц. Суд вважає за необхідне зазначити, що енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Так позивачем було заявлено три вимоги: визнання протиправними дій відповідача, стягнення з відповідача матеріальної шкоди, стягнення з відповідача моральної шкоди, тобто позивач повинен був при подачі позову сплатити по 551,20 грн. за три заявлені ним вимоги, тобто 1653,60 грн., але при цьому позивач сплатив лише 551,20 грн. Так, позовні вимоги задовольняються частково в частині визнання протиправних дій та зобовязання вчинення певних дій, а тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь. Оскільки в позовних вимогах [PERSON] в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди слід відмовити, то з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Outcome: partial