Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до [PERSON] і просить визнати заповіт [PERSON] від 01.04.2010р. , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (запис в реєстрі №1106 від 01.04.2010р. )- недійсним. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. [INFO] помер [PERSON] , внаслідок загострення хвороб. Після звернення позивача до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу, після чого позивач дізналась про те, що [PERSON] залишив заповіт від 01.04.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до вказаного заповіту, [PERSON] все своє майно, грошові кошти, цінні папери і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті заповів [PERSON] Зазначений вище заповіт підлягає визнанню судом недійсним з нижчевикладених підстав. 05.02.2010 року, [PERSON] - звернувся за медичною допомогою до "Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. Київ" "ДТГО "Південно-Західна Залізниця". Під час проведення обстеження у [PERSON] були виявлені такі тяжкі хвороби, що за медичними показниками характеризуються важким перебігом, несприятливим прогнозом і високим показником смертності. Встановлення вищевказаних діагнозів [PERSON] підтверджується Медичною карткою стаціонарного хворого №915 від 19.02.2010р. «Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. Київ» ДТГО «Південно-Західна залізниця». 19.02.2010 року, [PERSON] було виписано з лікарні для подальшого амбулаторного лікування. Проте стан здоров'я продовжував погіршуватися. Звістка про наявність таких важких захворювань здійснила вкрай негативний вплив на морально-психологічний стан [PERSON] , який за безпідставну обіцянку зцілення ладен був вчинити будь-які дії. Таким чином, знаходячись під тиском тяжкої хвороби, [PERSON] - склав спірний заповіт на користь [PERSON], яка має медичну освіту, необхідні знайомства в мережі охорони здоров'я України і обіцяла йому належне лікування і позбавлення його від смертельних хвороб. До того, як [PERSON] у лютому 2010 року дізнався про встановлені йому діагнози, він завжди казав, що заповідає належне йому майно позивачу . Отже спірний заповіт є правочином, що вчинено особою впливом тяжкої для неї обставини, а також таким, що вчинений дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій. Отже, під час складання заповіту волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі. Під час судового розгляду позивач [PERSON] уточнила підстави своїх позовних вимог, зазначивши про те, що знаходячись на стаціонарному лікуванні у «Дорожній клінічній лікарні №2 ст. Київ» ДТГО «Південно-Західна Залізниця», [PERSON] проходив курс лікування, під час якого йому призначалися медичні препарати, медикаментозна дія яких спричинює пригнічення психічного стану та впливає на здатність усвідомлювати значення дій. Зокрема, серед призначених заповідачу медичних препаратів були: "Тіогама турбо". "Гептрал". "Лазикс". "Варфарин". "Верошпірон", "Престаріум". "Віагра". "Дигоксин", "Кальдіум". "Предуктал МР". Призначення [PERSON] даних препаратів підтверджується Випискою- епікризом з історії хвороби №915 від 19.02.2010р. «Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. » ДТГО «Південно-Західна Залізниця». Так, відповіно до інструкцій для застосування вищевказаних медичних препаратів, побічна дія останніх проявляється, зокрема, у наступному: • "Дигоксин" викликає послаблення пам'яті, занепокоєння або ейфорію, психоз, порушення зору, психічні розлади, сплутаність свідомості, депресію. • "Лазикс" викликає порушення концентрації та реакції, маревні стани, апатію, сплутаність свідомості, розлади зору та запаморочення. • "Верошпірон" викликає сплутаність свідомості й запаморочення. Прийом [PERSON] даних препаратів, а також усвідомлення важкості встановлених йому діагнозів призвели до виникнення у заповідача психічного стану, за якого останній не усвідомлював значення своїх дій на момент складання спірного заповіту. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вказуюч на те, що вимоги позивача є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам. Зокрема , представник посилався на те, що заповідач був відомою людиною, працював до останніх днів свого життя, ніколи не страждав на психічні розлади. Третя особа приватний нотаріус КМНО [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила проводити розгляд справи у її відсутність, направила до суду свої письмові заперечення та просила відмовити у задоволенні вимог позивача. Так, третя особа зазначила про те, що 01 квітня 2010 року до неї звернувся особисто [PERSON] ,який виявив бажання скласти заповіт. Особу [PERSON] для посвідчення було встановлено за його паспортом, а дієздатність - за співбесідою. Заповіт було складено зі слів заповідача, ним прочитаний, відповідав його волі та ним підписаний, після чого був посвідчений нотаріусом. Третя особа [PERSON] під час судового розгляду заперечувала проти задоволення вимог [PERSON], вказуючи на те, що посилання позивача на психічний стан [PERSON] є безпідставним та надуманим. Третя особа Шоста Київська державне нотаріальна контора просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], третю особу [PERSON] , допитавши свідка [PERSON] , вивчивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду було встановлено, що 01.04.2010 року [PERSON] було складено заповіт ВММ №996056 , відповідно до якого останній здійснив розпорядження, що все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, грошові кошти, цінні папери і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме права, заповідав [PERSON]. Вказаний заповіт було посвідчено 01.04.2010р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №1106. В цьому заповіті зазначено самим [PERSON]. що «Заповіт з моїх слів мною в голос прочитаний і відповідає моїй волі». Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві 16 серпня 2011 року. 03.10.2011р. позивачка (донька [PERSON]) подала заяву про прийняття спадкового майна до Шостої Київської державної нотаріальної контори. Також заяву про прийняття спадкового майна подала і [PERSON] (донька [PERSON] ) В подальшому, [PERSON] (дружина [PERSON]) 04.11.2011р. подала заяву про прийняття спадщини до Шостої Київської державної нотаріальної контори . Вказана заява прийнята нотаріусом. У відповідності до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Отже. [PERSON] відповідно до ст.ст.1233, 1234 ЦК України особисто здійснив воє розпорядження щодо свого майна та мав повну цивільну дієздатність. Із виписки з історії хвороби №915 від 05.02.2010р. з Держаної клінічної лікарні №2 ст. Київ ДТГО «Південно- Західна Залізниця», видно , що стан [PERSON] був стабільний та хворий виписаний з покращенням. Крім того, як було встановлено під час судового розгляду [PERSON] працював в Державному економіко-технологічному університеті транспорту на посаді завідувача кафедри по [INFO] , був відомою людиною, кандидатом фізико-математичних наук, професором, автором понад 130 наукових праць та 13 винаходів та нагороджений медалями, знаками, подяками та дипломами , про що свідчить довідка від 04.12.2013р. та характеристика від 04.12.2013р. Згідно ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 2) психічний стан особи; Ухвалою суду від 26 лютого 2014 року судом за клопотання позивача було призначено посмертну судову психіатричну експертизу на предмет вирішення питання чи страждав [PERSON] психічним або іншим захворюванням, яке могло вплинути на його психічний стан та чи розумів значення своїх дій та чи міг керуваними ними заповідач під час складання заповіту 01 квітня 2014 року. Матеріали цивільної справи були повернуті без проведення експертизи експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи у зв'язку з несплатою. Під час судового розгляду позивач відмовилась від проведення оплати . Суд відхиляє посилання позивача на те, що побічні дії медичних препаратів викликали у заповідача такий психічний стан, в якому він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки вказані твердження не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Так, самі по собі побічні дії визначені інструкціями про застосування медичних препаратів не можуть свідчить про те, що у особи внаслідок їх прийняття виникне психічний розлад. Будучи допитаною під час судового розгляду свідок [PERSON], співробітник заповідача, показала, що [PERSON] до дня своєї смерті виконував свою роботи, викладав, приймав участь у спільних заходах. З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, недоведення позивачем своїх позовних вимог, слід відмовити позивачу у його позовних вимогах. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed