Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

20.09.2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до ТОВ "Агрофірма "Україна-О" про визнання договорів оренди землі недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння. В судовому засіданні доповнили позовні вимоги про скасування державної реєстрації прав оренди за оспорюваними договорами. Позов обгрунтовують тим, що кожен з них будучи власником двох земельних ділянок відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 13,22,31) не маючи можливості самим обробляти земельні ділянки без укладення договорів оренди надали їх в користування місцевому підприємству за плату довільно яку встановив платник. Натурплату отримували в с. Каташин від осіб які підпорядковувалися [PERSON] В квітні 2016 року, вирішивши обробляти земельну ділянку самостійно, звернулись до адміністрації підприємства з вимогою про повернення земельних ділянок, тоді ж дізналися, що є договори оренди земельних ділянок строком на 10 років, з ними усіма. Так відповідач з [PERSON] уклав договір оренди землі від від 06.12.2010 р. на орендну площу 2.0341 га (а.с. 10-12), з [PERSON] на оренду землі площею 2.0540 договір оренди землі від 15.06.2011 р. (а.с. 20-21), [PERSON] договір оренди землі від 15.06.2011 р. на оренду землі на загальну площу 2.0351 га. (а.с. 28-30). Дані договори зареєстровані у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області з [PERSON] - 16.05.2011 року за № 052500004000297, з [PERSON] 25.10.2011 року за № 05250000400168, з [PERSON] дата реєстрації не зазначена за № 05200004001683. Позивачі стверджуючи, що зазначені договори ніким з них не підписані, в договорах оренди зменшено розмір земельних ділянок відповідно і зменшилася плата за користування земельною ділянкою і оскільки їх волевиявлення на укладення правочинів не було вільним, не відповідало їх внутрішній волі тому такі договори повинні бути визнані недійсними в силу ст. 203 ЦК України, та ст. 236 ЦК України з моменту їх вчинення. Оскільки позивачам про наявність таких договорів стало відомо в квітні 2016 року тому вважають, що строк для звернення до суду для захисту своїх прав ними не пропущено. В судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі по вказаним в позовній заяві підставам. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, оскільки підприємство визнає, що з [PERSON] спірний договір не укладали. Щодо позову сім"ї [PERSON], вважає його безпідставним, оскільки [PERSON] добровільно уклала з відповідачем договір оренди своєї земельної ділянки та по усному дорученню чоловіка і його земельної ділянки. Крім того представник відповідача [PERSON] просить застосувати до позовних вимог [PERSON] наслідки спливу позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України. Суд, вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив, що відповідач ТОВ "Агрофірма "Україна-О" з травня 2011 року на платній основі використовує земельні ділянки [PERSON], площею 2.0341 га., відповідно до договору оренди від 06.12.2010 року строком в десять років (кадастровий номер [NUMBER]). [PERSON] - з жовтня 2011 року на платній основі використовують земельну ділянку площею 2.0540 га відповідно до договору оренди від 25.10.2011 року строком в десять років (кадастровий номер [NUMBER]). [PERSON] - з жовтня 2011 року на платній основі використовує земельну ділянку площею 2.0351 га відповідно до договору оренди землі від 15.06.2011 року строком в десять років (кадастровий номер [NUMBER]). Таким чином, відповідно вказаних спірних договорів позивачі надали в користування кожен по одній своїй (більшій ) земельній ділянці, а ділянки розмірами відповідно [PERSON] - 0.0647 га, [PERSON] - 0.0647 га., [PERSON] - 0.0647 га. в договорах відсутні. Відповідно до витягів з держземкадастру та довідки земельної ділянки, по площі уточнені з невеликим зменшенням (а.с. 38-49). Тому твердження позивачів про зменшення в договорах оренди розмірів земельних ділянок та відповідно плати за користування не відповідають дійсності. Зазначені договори між сторонами укладені з використанням паспортних даних позивачів, їх персональних карток платників податків, державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 7-13, 17-22, 26-31), тобто дані документи є персональними документами позивачів і не можуть знаходитися в інших осіб без волі власників. До зазначених договорів додані кадастрові плани земельних ділянок, акти визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), та акти приймання-передачі об"єкта оренди (а.с. 14-16, 23-25, 32-34), і всі вони засвідчені підписами власників земельних ділянок та землекористувачів. В договорі між [PERSON] та відповідачем (а.с. 30) не зазначено, що підпис вчинено уповноваженою ним особою. Відповідно до висноку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 25.04.2017 року (а.с. 103-107) підписи в графі "Орендодавець (уповноважена ним особа)" у договорі оренди землі від 15 червня 2011 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Україна-О", в графах "Власник земельної ділянки" у кадастровому плані земельної ділянки, у акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 28 жовтня 2011 року та у акті приймання - передачі об"єкта оренди від 28 жовтня 2011 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Україна-О" виконані не гр. [PERSON], а іншою особою. Підписи в графі "Орендодавець (уповноважена ним особа)" у договорі оренди землі від 15 червня 2011 року , укладений між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Україна-О", в графах "Власник земельної ділянки" у кадастрвому плані земельної ділянки, у акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від жовтня 2011 року та у акті приймання-передачі об"єкта оренди від 28 жовтня 2011 року [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Україна-О" ймовірно виконані гр. [PERSON]. Відповідно до ст. 13,14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов"язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі. Законність/незаконність договору оренди землі, як двохстороннього правочину, регулюється нормами глави 16 ЦК України "Правочин". Згідно приписів ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержавння в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3,4,5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та вчинятись у формі, встановленій законом. Згідно ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається в письмовій формі. Згідно ст. ч.1.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, яким обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази, грунтуючись на вищезазначених правовідносинах сторін та законодавчому їх регулюванню, враховуючи визнання позивачем отримання натурплати за використання відповідачем їх земельних ділянок з осені 2011 року, визнання представником відповідача [PERSON] повністю позовних вимог [PERSON], та його вимоги, щодо застосування строків позовної давності до позову [PERSON], виходячи з вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України та ч. 4 ст. 267 ЦК України, ст.ст. 203,215 ЦК України приходить до висновку про задоволення позовів частково : [PERSON]- задоволити в силу визнання позову відповідачем та наявності законних підстав. [PERSON] - в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки суд дійшов висновку про укладання нею з відповідачем договору оренди земельної ділянки з вільним її волевиявленням яке відповідало її внутрішній волі та правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та вчинений у формі, встановленій законом. [PERSON] - в задоволенні позову відмовити в зв"язку з пропуском строку позовної давності, оскільки з мементу отримання ним з осені 2011 року першої плати від відповідача за користування його земельною ділянкою йому стало відомо про якісь правовідносини його з відповідачем і він отримав можливість для захисту свого цивільного права або інтересу.

Outcome: partial