Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Насіння", про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що 07.04.2011 року між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" та ТОВ "Агрофірма "Насіння" було укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 011/11-НКЛ, за умовами якого останньому надано кредит у сумі 2300000 грн., зі строком користування до 06.04.2013 року та сплатою 23 % річних. Також, між ПАТ"Акціонерний комерційний банк "КИЇВ" та ТОВ "Агрофірма "Насіння" укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 011/11-ВКЛ від 07.04.2011 року, за умовами якого третій особі надано кредит у сумі 4000000 грн., зі строком користування до 06.04.2013 року та сплатою 23 % річних. Додатковою угодою № 3 до Кредитного договору 2 у зв'язку із зміною форми кредитування було змінено назву і викладено в редакції: "Договір про надання не відновлюваної кредитної лінії № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 р.". В зв'язку з порушеннями зобов'язання ТОВ "Агрофірма "Насіння" має заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 011/11-НКЛ від 07.04.2011 року в розмірі 1631379,20 грн., з них: заборгованість за кредитом - 1352000 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 172786,22 грн.; пеня по кредиту - 98317,93 грн., пеня по процентах - 8275,05 грн. та заборгованість за договором № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року на загальну суму 3315620,83 грн., з яких: 2668304 грн. - заборгованість за кредитом, 339686,99 - заборгованість по сплаті відсотків, пеня по кредиту - 291319,17 грн., пеня по процентах - 16310,67 грн. Всього заборгованість складає 4947000,03 грн. В забезпечення виконання зобов'язань 07.04.2011 року між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 011/11-П, відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобов'язання перед кредитором за виконання ТОВ "Агрофірма "Насіння" усіх його зобов'язань перед банком. Поручителю було направлено лист-вимогу про виконання зобов'язань № 08.4.1/497 від 21.01.2014 р. у зв'язку із невиконання взятих на себе зобов'язань позичальником. Відповідь на вимогу до цього часу не надійшла. За таких обставин, просять суд стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 4947000,03 грн. та сплачений судовий збір. В судове засідання представник позивача не з»явився, скерував письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також пояснення, згідно з якими позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, скерував письмову заву про розгляд справи за його відсутності. Надав письмові заперечення проти позову, в яких просив в позові відмовити, оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителя, так як строк виконання основного зобов»язання настав 06.04.2013р., а вимога [PERSON] надіслана лише 22.01.2014р. Одночасно наголосив, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 06.07.2011 по 14.02.2014р., що не відповідає положенням ч.2 ст. 258 ЦК України, про застосування яких також просив у разі задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи позицію сторін, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 011/11-НКЛ від 07.04.2011 року, укладеного між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" та ТОВ "Агрофірма "Насіння", останньому надано кредит у сумі 2300000 грн., зі строком користування до 06.04.2013 року та сплатою 23 % річних. Також, 07.04.2011 року між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" та ТОВ "Агрофірма "Насіння" укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 011/11-ВКЛ від 07.04.2011 року, за умовами якого третій особі надано кредит у сумі 4000000 грн., зі строком користування до 06.04.2013 року та сплатою 23 % річних. Додатковою угодою № 3 до кредитного договору 2 у зв'язку із зміною форми кредитування було змінено назву і викладено в редакції: "Договір про надання не відновлюваної кредитної лінії № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 р." Також додатковими угодами № 3 до Кредитоного договору № 1 та Кредитного договору № 2, а також договорів поруки змінений кінцевий термін погашення кредитів до 28 лютого 2014 року (включно) на умовах, визначених цими Догорами. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання за кредитним договором № 011/11-НКЛ від 07.04.2011 року позивач виконав у повному обсязі, кредитні кошти надав позичальнику відповідно до умов п.п. 2.2. кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 3007588 від 11.04.2011 року. Свої зобов'язання за кредитним договором № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року позивач виконав у повному обсязі кредитні кошти надав позичальнику відповідно до умов п.п. 2.2. кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами: № 2981654 від 08.04.2011 року; № 3007614 від 11.04.2011 року; № 3031957 від 12.04.2011 року; № 3076725 від 14.04.2011 року; № 3101290 15.04.2011 року; № 3158861 від 19.04.2011 року; № 3214824 від 21.04.2011 року; № 3368792 від 04.05.2011 року; № 3634517 від 20.05.2011 року; № 3919862 від 08.06.2011 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У частині 1 ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З частини 1 ст. 625 випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В зв'язку з порушеннями зобов'язання ТОВ "Агрофірма "Насіння" має заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 011/11-НКЛ від 07.04.2011 року в розмірі 1631379,20 грн., з них: заборгованість за кредитом - 1352000 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 172786,22 грн.; пеня по кредиту - 98317,93 грн., пеня по процентах - 8275,05 грн. та заборгованість за договором № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року на загальну суму 3315620,83 грн., з яких: 2668304 грн. - заборгованість за кредитом, 339686,99 - заборгованість по сплаті відсотків, пеня по кредиту - 291319,17 грн., пеня по процентах - 16310,67 грн. Всього заборгованість складає 4947000,03 грн. В забезпечення виконання зобов'язань 07.04.2011 року між ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 011/11-П, відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобов'язання перед кредитором за виконання ТОВ "Агрофірма "Насіння" усіх його зобов'язань перед банком. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] направлено лист-вимогу про виконання зобов'язань № 08.4.1/497 від 21.01.2014 року у зв'язку із невиконання взятих на себе зобов'язань позичальником. Проте, поручителем не виконано зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. У ході розгляду справи повністю знайшов своє підтвердження факт наявної заборгованості ТОВ "Агрофірма "Насіння" перед позивачем за кредитними договорами від 07.04.2011 року. Ця обставина також встановлена рішенням Господарського суду Черкаської області від 30.04.2014 року та не спростована відповідачем. Твердження сторони відповідача щодо припинення поруки [PERSON] внаслідок спливу строку пред»явлення вимоги до поручителя не знайшло свого об»єктивного підтвердження, оскільки, як зазначалося вище сторонами були укладені додаткові угоди № 3 до кредитних договорів та договорів поруки, згідно з якими строк повернення кредитів визначено до 28 лютого 2914 року. Лист-вимога на адресу [PERSON] позивачем надісланий 21.01.2014р., позов до суду поданий 22.05.2014р. Таким чином, шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителя, передбачений ст..559 ЦК України, не сплинув. У той же час, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача щодо стягнення пені, яка обрахована за період з 06.07.2011 по 14.02.2014р., що не відповідає положенням ч.2 ст. 258 ЦК України. Стаття 256 ЦК України визначає, що п озовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч.1 вказної статті для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з п.1 ч.2 цієї ж статті позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Аналізуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати до вимог позивача щодо стягнення пені за кредитними дорговорами позовну давність та стягнути з відповідача пеню у межах річного строку - 14.02.2013 р. - 14.02.2014 р., а саме: за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 011/11-НКЛ від 07.04.2011 року пені по кредиту - 79156,05 грн., пені по процентах - 5367,06 грн. та за договором № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року пені по кредиту - 83057,37 грн., пені по процентах - 10772,67 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитними зобов»заннями складає: за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 011/11-НКЛ від 07.04.2011 року 1 609 309,10 грн., за договором № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року - 3 101 820,80 грн., а всього 4 477 129,90 грн. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" заборгованість за договорами на загальну суму 4 477 129,90 грн. Також, до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 3654 грн., оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально копією платіжного документу.

Outcome: approved