Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя 31.05.2021 звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16129,97 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі Банк), і відповідачем у справі укладений кредитний договір №500984502 від 25.09.2015, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 6012,82 грн, з процентною ставкою за користування кредитом - 15,99 % до 28 вересня 2019 року. На підставі договору факторингу від 28.01.2019 Банк передав Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Веста», яка в свою чергу на підставі договору про відступлення прав вимоги від 29.01.2019 передала ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №500984502 від 25.09.2015, укладеного між Банком і [PERSON] . У зв`язку з порушенням умов кредитного договору №500984502 від 25.09.2015 у відповідача [PERSON] станом на 12.05.2021 виникла заборгованість в сумі 14689,02 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 4899,24 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 3989,78 грн, 3% річних 441,33 грн, інфляційні втрати 999,62 грн. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №500984502 від 25.09.2015 в сумі 14689,02 грн, судовий збір в сумі 2270,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. 26.07.2021 представником відповідача - адвокатом Булдигіною М.С. наданий відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову. Вказує на порушення строків позовної давності, в тому числі за вимогами про стягнення сум за прострочення виконання зобов`язання за ст.625 ЦК України, необґрунтованість позовних вимог, не надання первинних документів - платіжного доручення на підтвердження зарахування коштів на рахунок платника і не доведення факту перерахунку коштів відповідачу, ненадання обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, необґрунтованості нарахування пені, відсотків після дати закінчення договору, тощо. 16.08.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» надана відповідь на відзив, відповідно до якої позивач послався на обставини справи, правові позиції застосування статті 625 ЦК України, щодо наявності правонаступництва і відсутності первинних документів. При цьому, позивач зазначив, що первісний кредитор (Банк) відповідає за дійсність грошової вимоги до позивальника та повинен був передати підтверджуючи документи наявності заборгованості. Банком не передано наступним кредиторам розрахунок суми боргу станом на дату відступлення та інші докази, в тому числі виписки по рахунку на підтвердження факту видачі кредиту та реальності відступленої суми боргу. Під час формування позовної вимоги позивачем взяті відомості щодо відступлених первісним кредитором сум боргу, що зазначені у витягах із додатків до договорів факторингу (реєстрі боржників до договорів про відступлення права вимоги). 06.09.2021 позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитом станом на 28.01.2019, складений АТ «Альфа-банк». Сторони в судове засідання не з`явились. Представниками позивача і відповідача, кожним окремо, до суду подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів і матеріалів, у яких представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі, представник позивача заперечує проти позову, просить у його задоволенні відмовити. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 25.09.2005 [PERSON] звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» із Офертою на укладання угоди про надання особистого кредиту №500984502, відповідно до якої запропонувала Банку укласти угоду про надання кредиту в сумі 6012,82 грн, з процентною ставкою за користування кредитом - 15,99 % і датою припинення нарахування відсотків та комісій - 28 вересня 2019 року. Днем надання кредиту запропоновано вважати день списання кредитних коштів з рахунку Банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, що вказані в Оферті. Строк відповіді на цю пропозицію складає 30 робочих дня з моменту її подання Банку. Угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банку акцепту на укладання Угоди про надання кредиту та перерахування Банком кредитних коштів за реквізитами, вказаними в Оферті (пункти 1,2,5,14,15 Оферти). 28.01.2019 між Банком і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Веста» укладено договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, за яким ТОВ «ФК ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. 29.01.2019 ТОВ «ФК ВЕСТА» та ТОВ "Вердикт Капітал" уклали договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за договорами кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного Кодексу України (далі ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другою статті 638 ЦК договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі статтею 640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до статті 641 ЦК пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно зі статтею 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку (ст.643 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК). Частиною другою статті 1054 ЦК встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В оферті позичальника №500984502 вказаний строк для відповіді, протягом якого особа, яка зробила пропозицію чекає на прийняття пропозиції, що складає 30 робочих дня з моменту її подання Банку. Оферта підписана лише позичальником [PERSON] і не містить дати отримання пропозиції Банком, як і підпису особи, якій адресована зазначена пропозиція. В оферті зазначено, що Угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банку акцепту та перерахування Банком кредитних коштів позичальнику. З огляду на викладене, факт укладання договору і набуття його чинності настає при виконанні двох умов: прийняття Банком пропозиції шляхом підписання акцепту і перерахування Банком кредитних коштів позичальнику. Матеріали справи не містять доказів того, що Банк прийняв пропозицію [PERSON] на укладання Угоди про надання кредиту, як і доказів того, що грошові кошти в сумі 6012,82 гривень перераховані позичальнику. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) є обставиною, що підтверджує факт укладання договору. За відсутності доказів підписання Банком акцепту протягом строку встановленого в оферті, з огляду на положення ст.ст.207,626,628,638,640-643,1054 ЦК, договір №500984502 від 25.09.2015 між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] не може вважатись укладеним. Разом з тим, відповідач заперечує факту перерахунку коштів відповідачу, і вказує на не доведення цієї обставини належними доказами, якими є первинні документи: виписка операцій по банківському рахунку, платіжне доручення, тощо. Позивачем надані розрахунки заборгованості. Проте доказів, які б містили інформацію про видачу кредиту, рух грошових коштів по рахунку відповідача, наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем, позивачем не надано. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК). Статтею 80 ЦПК передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.83 ЦПК сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 серпня 2021 року позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху, у зв`язку із порушенням вимог 175,177 ЦПК і повідомлено про необхідність: надання повного розрахунку сум, що стягуються за кожною складовою заборгованості і надання первинних документів, які підтверджують розмір заборгованості. На виконання ухвали суду, позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №500984502, який був переданий позивачу первісним кредитором ПАТ «Альфа Банк». Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал» повідомило суд про неможливість надання інших доказів через їх відсутність. У відповіді на відзив від 10.08.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» погодився із тим, що первісний кредитор повинен був передати новому кредитору підтверджуючи документи наявності заборгованості, однак Банком не передано наступним кредиторам розрахунок суми боргу станом на дату відступлення та інші докази, в тому числі виписки по рахунку на підтвердження факту видачі кредиту та реальності відступленої суми боргу. Під час формування позовної вимоги позивачем взяті відомості щодо відступлених первісним кредитором сум боргу, що зазначені у витягах із додатків до договорів факторингу (реєстрі боржників до договорів про відступлення права вимоги). З такою позицією позивача суд не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 517 ЦК встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч.1 ст.518 ЦК боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення. Договором про відступлення прав вимоги від 29.01.2019, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» і первісним кредитором встановлено право нового кредитора на самостійне отримання у первісного кредитора оригіналів основних договорів і документацію до них, яка міститься в кредитних досьє, і представляє собою сукупність документів, що стосується отримання боржником кредиту за основним договором (пункти 1.1, 5.1.5 вказаного Договору). Станом на час розгляду справи (20.10.2021) позивачем первинні документи, які б підтверджували факт укладання договору і отримання кредиту позичальником до суду не подані. З огляду на викладене, позивач свій обов`язок не виконав та не надав суду до або під час судового розгляду докази, які стосуються предмету спору, та які б доводили укладання кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наведеного положення ЦК України виходить, що обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти виникає лише в разі виконання свого обов`язку банківською установою надати кошти позичальникові. Надані суду розрахунки заборгованості, витяги із додатків до договорів факторингу (реєстрі боржників до договорів про відступлення права вимоги), на думку суду, не є доказом укладання договору і видачі кредиту. Розрахунки заборгованості не є первинними документами за своєю природою, є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках клієнта, та можуть бути оцінені судом лише разом з іншими доказами, які б обґрунтовували доводи позивача про видачу кредиту відповідачеві, наявність заборгованості за кредитом та її розмір. Первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечено отримання інформації на паперовому носії. Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (далі - Положення № 254), визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити. Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. Пунктом 5.1 глави 5 Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом певного періоду, та є підтвердженням виконаних операцій. Проте, як було зазначено, виписку операцій по банківському рахунку [PERSON] або інші первинні документи, які б підтверджували видачу кредиту, здійснення інших операцій по рахунку, наявність заборгованості та її розмір суду не надано. За таких обставин позивачем всупереч ст. 81 ЦПК не доведено обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, що дійсно був укладений договір і видано кредит відповідачу, суму цього кредиту, наявність заборгованості відповідача та її розмір. На підставі наданих позивачем доказів суд не може дійти до однозначного висновку про наявність між сторонами зобов`язання, яке виникає з кредитних правовідносин, розмір отриманого відповідачем кредиту, так і наявності заборгованості. За таких обставин, позовні вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають. Згідно частини першої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із залишенням позову без задоволення, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed