Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом до ТОВ «Агроальянс» про визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними в якому зазначив, що відповідно до Державного акту серії ЯЕ №929523 та №929524 від 27.01.2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,08 га та 4,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, яку за договорами оренди від 20.05.2010 року, зареєстрованих 29.10.2010 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №041049100944 та за №041049100945, передала в користування ТОВ «Агроальянс» строком на 5 років. У вересні 2015 року, після спливу строку дії договорів оренди землі, маючи намір самостійно проводити обробіток земельних ділянок [PERSON] звернулася до відповідача з проханням щодо повернення земельних ділянок, відповідач її пропозицію відхилив та продовжує обробіток земельних ділянок посилаючись на те, що відповідно до додаткових угод до договорів оренди землі №112 та №113 від 20.05.2010 року укладених з нею 12.01.2015 року термін дії вказаних договорів оренди землі продовжено. Посилаючись на те, що [PERSON] своєї згоди на внесення змін до договорів оренди землі не надавала, із змістом додаткових угод не була обізнана та посилаючись на підробку її підпису, під додатковими угодами до договорів оренди земельних ділянок №112 та №113 від 20.05.2010 року, просив ухвалити рішення яким визнати додаткові угоди до договорів оренди землі №112 та №113 від 20 травня 2010 року укладені між [PERSON]Я та ТОВ «Агроальянс» Казанківського району від 12.01.2015 року, зареєстровані реєстраційною службою Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області 05 жовтня 2015 року за №25021162 та за №25020885 недійсними. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] посилаючись на те, що додаткову угоду від 12.01.2015 року до договору оренди землі за №112 від 20.05.2010 року та додаткову угоду від 12.01.2015 року до договору оренди землі за №113 від 20.05.2010 року, якими строк дії договорів між [PERSON] та ТОВ "Агроальянс" продовжено до 31.12.2025 року, орендодавець [PERSON] не укладала і не підписувала, просив визнати спірні додаткові угоди недійсними, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача ТОВ "Агроальянс" [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, тобто відносини сторін повинні регулюватись Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року (далі - Закон) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України і ст.18 указаного Закону України є укладеним (вчиненим) із моменту його державної реєстрації. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Ее №929524 та №929523 від 27.01.2009 року являється власником земельної ділянки площею 2,08 га та 4,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської, переданої їй у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 травня 2010 року між власником вказаних земельних ділянок [PERSON] та ТОВ «Агроальянс» було укладено договори оренди землі №112 та №113 строком на 5 років. Державну реєстрацію договорів проведено 29.10.2010 року №041049100945 та №041049100944 (а.с.12-15). Як вбачається з додаткової угоди від 12 січня 2015 року до договору оренди землі №112 від 20 травня 2010 року та додаткової угоди від 12 січня 2015 року до договору оренди землі №113 від 20 травня 2010 року по спливу чотирьохрічного строку з дня державної реєстрації (набрання чинності) вищевказаних договорів оренди землі, [PERSON] та ТОВ "Агроальянс" уклали додаткові угоди до договору оренди землі №112 та №113 від 20.05.2010 року, відповідно до яких термін дії договорів оренди землі продовжено до 31 грудня 2025 року. Зазначені додаткові угоди зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 05.10.2015 року (а.с.37-38). На момент досягнення згоди між орендодавцем та орендарем щодо укладення додаткових угод до договорів оренди №112 та №113 від 20 травня 2010 року орендодавець [PERSON] не мала будь-яких заперечень проти умов договору щодо обєкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору. Таких заперечень вона не мала і на момент реєстрації вказаних додаткових угод, що вказує на те, що при вчиненні зазначених правочинів (на момент досягнення згоди в належній формі з усіх істотних умов договору) позивач [PERSON] мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, а її волевиявлення як учасника правочину було вільним і відповідало її внутрішній волі. В силу ч.1 ст.11 ЦК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і заперечень. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач [PERSON] посилаючись на те, що спірні додаткові угоди від 12.01.2015 року до договору оренди землі №112 та №113 від 20.05.2010 року, якими строк дії договору між нею та ТОВ «Агроальянс» було продовжено до 31.12.2025 року, не укладала і не підписувала, просила визнати вказані додаткові угоди недійсними. Згідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Для з'ясування належності підпису певній особі та його справжності необхідні спеціальні знання. Відповідно до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в області почеркознавства, суд призначав судово-почеркознавчу експертизу для з'ясування належності підпису [PERSON] в додаткових угодах від 12.01.2015 року до договору оренди землі №112 та №113 від 20.05.2010 року (а.с.89-90). Проте, у зв'язку з не наданням експерту документів з вільними зразками підписів [PERSON] судова експертиза не була проведена. Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст.146 ЦПК України суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено відповідними засобами доказування те, що додаткові угоди від 12.01.2015 року до договору оренди землі №112 та №113 від 20.05.2010 року нею не підписувалася. З урахуванням вищевикладеного, суд приходе висновку про те, що вимоги позивача [PERSON] про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі, укладених між нею та ТОВ "Агроальянс" не підлягають задоволенню за їх безпідставністю. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed