Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

13 липня 2016 року ПАТ УкрсоцБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ УкрсоцБанк та [PERSON] 28 серпня 2013 року укладено кредитний договір № 175АІ10130828001 згідно з яким останньому видано кредит у розмірі 120 200 грн. зі сплатою відсотків згідно договору 1,60 % річних та кінцевим строком погашення до 27 серпня 2016 року. 28 серпня 2013 року в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань було укладено договір застави № 175АІ10130828001-ЗАСТ, відповідно до якого предметом застави є автомобіль марки HYUNDAI IX35, № кузова TMAJT81VADJ401628, державний номерний знак АН7687П. Також, з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON], 28.08.2013 року з [PERSON] було укладено договір поруки № 175АІ10130828001-П, згідно умов яких [PERSON] зобовязалася перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредиту, комісії та можливих штрафних санкцій. Відповідач [PERSON]М порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 10 лютого 2016 року сума заборгованості складає 27042,53 грн., з них: 19885,04 грн. заборгованість по сплаті кредиту, 200,82 грн. заборгованість за відсотками, 5705,25 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 30,01 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1214,39 грн.- інфляційні витрати за кредитом, 7,01 грн.- інфляційні витрати за відсотками. Відповідач [PERSON], та поручитель [PERSON] в добровільному порядку не вжили заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ "Укрсоцбанк вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ «УкрсоцБанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Одночасно прохав суд розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись належним чином, причини своєї неявки судові не повідомили клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили. За письмової згоди позивача ПАТ «Укрсоцбанк» суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачів про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Згідно\~ із положенням\~ статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням\~ поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України\~ суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача ПАТ "УкрсоцБанк", суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи випливає, що 28 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством "УкрсоцБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 175АІ10130828001 (далі - Договір), за умовами якого останній отримав грошові кошти 120 200 гривеньзі сплатою відсотків згідно договору 1,60 % річних та кінцевим строком погашення до 27 серпня 2015 року. Відповідач зобовязалася за умовами договору прийняти, належним чином використати та повертати позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Договорі, а також сплачувати відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах Договору . В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між баком та відповідачем було укладено договір застави від 28 серпня 2013 року, предметом застави якого є автомобіль марки HYUNDAI IX35, № кузова TMAJT81VADJ401628, деражвний номерний знак АН7687П. Також в забезпечення виконання [PERSON] умов Договору з [PERSON] було укладено договір поруки № 175АІ10130828001-П відповідно (далі - Договір поруки) від 28 серпня 2013 року, згідно умов яких поручитель [PERSON] зобовязалася солідарно в повному обсязі відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбаченому Договором (п.1.1 Договору поруки). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк (ст.610 ЦК України). Уклавши Договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Суд встановив, що станом на 10 лютого 2016 року сума заборгованості складає 27042,53 грн., з них: 19885,04 грн. заборгованість по сплаті кредиту, 200,82 грн. заборгованість за відсотками, 5705,25 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 30,01 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1214,39 грн.- інфляційні витрати за кредитом, 7,01 грн.- інфляційні витрати за відсотками. Відповідач [PERSON] уклавши Договір поруки з позивачем, взяла на себе зобовязання перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання, яке останній належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинні нести відповідальність, встановлену законом. За положеннями ч. 1 ст.553 ЦК України та ч. 1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. За правилами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Враховуючи вище викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, і ст.554 ЦК України правових наслідків порушення зобовязання, забезпеченого порукою, з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ " УкрсоцБанк" підлягає стягненню сума заборгованості станом на 10 лютого 2016 року у розмірі 27042,53 грн. Оскільки позовні вимоги ПАТ "УкрсоцБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових, та витрат повязаних з наданням оголошення до ДП "Редакція газети "Урядовий курєр" за розміщення оголошення про виклик в судове засідання відповідачів [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved