Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

28.05.2014 року [PERSON] звернуся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору іпотеки № 7607Z85 від 24.05.2007 року та договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 7607Z85 від 20.05.2008 року. Свої позовні вимоги мотивував тим, що в договорі про іпотеку № 7607Z85 від 24.05.2007 року предметом іпотеки були вказані майнові права на квартиру, будівництво якої не завершене і яка в майбутньому стане власністю іпотекодавця, що суперечило на момент укладання ст.. 5 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки, у зв'язку із такою невідповідністю закону, на підставі ст.. ст.. 203, 215 ЦК України та з урахуванням правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13 вважає, що вищезазначені договори є недійсними. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, подав письмові пояснення по справі. Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову та письмові пояснення, які зводились до того, що договори, які оспорюються укладались з урахуванням норм законодавства, які регулювали спірні правовідносини, тобто ст.. 5 ЗУ "Про іпотеку" та ст.. 50 ЗУ "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", а тому вважав, що правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13 не можна застосовувати до даних правовідносин, оскільки вони не є подібними та виникли з неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статті 5 Закону України "Про іпотеку" та статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", а останній Закон взагалі не регулював правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ "Фінансова компанія Регіон-капітал", яка здійснює діяльність із залучення коштів фізичних осіб-установників управління майном для фінансування об'єктів будівництва та/або здійснення операцій з нерухомістю було укладено договір № 30 про участь у фонді фінансування будівництва від 25 квітня 2007 року, згідно яким , [PERSON], на підставі повного визнання ним Правил ФФБ створеного ТОВ "Фінансова компанія Регіон-капітал" фонду фінансування будівництва типу "А" забудовником ТОВ "Укрбуд реконструкція" об'єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS], передав Управителю (ТОВ "Фінансова компанія Регіон-капітал") у довірчу власність кошти з метою отримання у власність Об'єкта інвестування - квартири [ADDRESS]. Згідно із договором уступки майнових прав на нерухомість № 29 від 24 травня 2007 року, ТОВ "Фінансова компанія Регіон-капітал" зобов'язувалось передати у власність довірителю ([PERSON]) трикімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 89,52 кв.м, що розташована на 6 поверсі в 36-квартиному житловому будинку, який розташований [ADDRESS]. 24 травня 2007 року позивачу було видано свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва фінансової компанії "Регіон капітал", в якому об'єктом інвестування вказана квартира [ADDRESS]. 24.05.2007 р. між [PERSON] та ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" було укладено кредитний договір № 7607С29, в який були внесені зміни і доповнення згідно договорів № 7607С29-1 від 20.05.2008р., № 7607С29-2 від 15.01.2010р., № 7607С29-3 від 15.03.2010р. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, Банк надав позивачу кредит у сумі 65432,09 швейцарських франків, що є еквівалентом 265000,00 грн., з кінцевою датою погашення 29 грудня 2020 року для оплати пайової участі у будівництві житла: 3-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] згідно із договором № 30 від 25.04.2007 року про участь у Фонді фінансування будівництва укладеного з ТОВ "Фінансова компанія "Регіон Капітал" та довідкою № 49 від 25.04.2007 року. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, кредит надавався в безготівковій формі, шляхом продажу кредитних коштів через касу банку за рахунок позичальника з подальшим зарахуванням кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та перерахуванням на рахунок ТОВ "Фінансова компанія "Регіон Капітал". Для забезпечення виконання зобов'язання, згідно із іпотечним договором № 7607Z85 від 24.05.2007 року, [PERSON] передав іпотеку майнові права на трикімнатну квартиру, робочий [NUMBER], розташовану на 6 поверсі, загальною площею 89,52 кв.м., у будинку [ADDRESS], будівництво якої не завершене і яка в майбутньому стане власністю іпотекодавця - до оформлення правовстановлюючих документів та належної реєстрації права власності на вищевказану квартиру, яка після оформлення правовстановлюючих документів та належної реєстрації права власності стане забезпеченням виконання зобов'язань іпотекодавцем за кредитним договором. Згідно із договором іпотеки, майнові права на вищевказану квартиру, будівництво якої не завершено, підтверджуються такими документами: договором №30 про участь у Фонді фінансування будівництва від 25.04.2007 року, укладеним між іпотекодавцем і ТОВ "ФК "Регіон-капітал"; договором уступки майнових прав на нерухомість №29, укладеним між іпотекодавцем та ТОВ "ФК "Регіон-капітал" 24.05.2007 року; свідоцтвом про участь у фонді фінансування будівництва фінансової компанії "Регіон-капітал" від 24.05.2007 року, виданим ТОВ "ФК "Регіон-капітал". Після завершення будівництва квартира продовжує бути предметом іпотеки за цим договором, при цьому внесення змін та доповнень до цього договору не вимагається, якщо іпотекодержатель не висуне вимогу до іпотекодавця про внесення змін та/або доповнень до цього договору в частині опису предмета іпотеки. Предмет іпотеки передається іпотекодавцем в іпотеку разом зі всіма складовими частинами, внутрішніми системами, поліпшеннями, які існують на час укладення цього договору та можуть виникнути у майбутньому. Договором від 20.05.2008 року внесено зміни та доповнення до іпотечного договору № 7607Z85 від 24.05.2007, предметом іпотеки визначено трикімнатну квартиру [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до [PERSON] був задовлений частково, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 7607С29 від 24.05.2007 року в сумі 38850 швейцарських франків, заборгованості за процентами в сумі 2586,89 швейцарських франків, пені за прострочення сплати кредиту та процентів у розмірі 6154,54 грн., а всього на загальну суму 375689,06 грн. звернув стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 88,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та стягнув 3441 грн. судового збору. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року вказане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова залишене без змін. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.10.2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про захист прав споживачів, а саме: про визнання недійсними укладених з відповідачем договору іпотеки від 24.05.2007 року № 7607Z85 зі змінами, внесеними договором від 20.05.2008 року № 7607Z85, та договору поруки від 24.05.2007 року № 7607Р10; виключення з Державного реєстру іпотек запису № 1120 про державну реєстрацію договору іпотеки від 24.05.2007 року № 7607Z85 і запису № 2762 про державну реєстрацію договору від 20.05.2008 року № 7607Z85 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 24.05.2007 року № 7607Z85; виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису за № 2763 від 20.05.2008 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 24.05.2007 року № 7607Z85. Вказані позовні вимоги заявлялись з підстав, що кредитний договір є неукладеним і недійсним, в Договорі відсутні істотні умови, а їх зміст не можна встановити виходячи з норм чинного законодавства; під час укладення Договору відповідачем не було надано повної інформації щодо сукупної вартості кредиту, податкового режиму сплати відсотків та не проведено переддоговірну роботу. Крім того, позивачі вважають Договір недійсним і таким, що не відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки під час його укладення відповідачем застосовано обман, який полягає в тому, що відповідач не мав належної суми швейцарських франків і реального наміру надавати кредит у вказаній іноземній валюті, що згідно статті 230 ЦК України є підставою для визнання Договору недійсним, недійсність основного зобов'язання, яке виникло за Договором, та посилаючись на положення статті 548 ЦК України позивачі вважають вказані вище обставини безумовною підставою для визнання недійсними іпотечного договору та договору поруки. що в силу положень статті 548 ЦК України тягне за собою й недійсність договорів про забезпечення. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13.11.2014 року вказане рішення Деснянського районного суду залишено без змін. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2013 року задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" заборгованість за договором поруки № 7607Р10 від 24.05.2007 року по кредитному зобов'язанню за кредитним договором № 7607С29 від 25 травня 2007 року, укладеним між ВАТ "Державний експортно - імпортний банк України" та [PERSON] в розмірі 41436,89 швейцарських франків (сорок одна тисяча чотириста тридцять шість швейцарських франків 89 сантимів) та 6154,54 грн. та судовий збір в розмірі 3 441,00 грн. (а.с. 98- 101). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2013 року в частині стягнення з [PERSON] на користь ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" судового збору в розмірі 3441 грн., скасоване, в іншій частині зазначене рішення суду залишити без змін. Згідно із зазначеним рішенням, матеріалами справи підтверджено волевиявлення сторін кредитного договору№7607С29 від 24 травня 2007 року на надання - отримання кредиту в іноземній валюті - швейцарських франках, а також факт отримання [PERSON] кредитних коштів в швейцарських франках. Отже правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ЦК України, Законом України "Про іпотеку" та Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", оскільки Банк надавав кредит позичальнику - довірителю ФФБ для участі у ФФБ. Суд не може застосувати до вказаних правовідносин правову позицію Верховного суду України яка викладена в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13, оскільки вони не є подібними до правовідносин, що виникли між сторонами в даній справі, та виникли з неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статті 5 Закону України "Про іпотеку" та статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", та як вбачається із вказаної постанови правовідносини, щодо яких вона була винесена, регулювались виключно Законом України "Про іпотеку", оскільки між сторонами укладався договір про пайову участь у будівництві, був наданий іпотечний кредит на придбання квартир, майнові права на які були передані в іпотеку, тобто залучення коштів здійснювалося поза ФФБ, не шляхом укладання договору про участь у фонді фінансування будівництва. Статтею першою Закону України "Про іпотеку" ( в редакції від 12.05.2006 року) до нерухомого майна (нерухомості) було віднесено земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Згідно із положеннями статті 5 ЗУ "Про іпотеки", предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершенного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Статтею 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" (в редакції від 15.12.2005 року, що діяла на час укладання договору іпотеки), встановлено, що об'єктом інвестування є квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном, об'єктом будівництва визначена будівля, споруда або комплекс споруд, будівництво яких організує забудовник та фінансування будівництва яких здійснює управитель за рахунок отриманих в управління коштів. Глава п'ята Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" регулює особливості надання довірителям кредиту для участі у ФФБ або на придбання житла, збудованого за рахунок коштів фонду операцій з нерухомістю, отже спеціальною нормою, яка регулює правовідносини між сторонами є стаття 50 вказаного Закону, відповідно до якої Банк надає кредит довірителю ФФБ на умовах, визначених в договорі про іпотечний кредит. Предметом іпотеки за іпотечним договором є об'єкт інвестування, який стане власністю позичальника в майбутньому, та/або майнові права на нього. Обтяження такого предмета іпотеки підлягає реєстрації у встановленому законом порядку. Зміна або розірвання іпотечного договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі закінчення будівництва, зміни або розірвання іпотечного договору банк вносить в установленому законом порядку зміни щодо обтяження нерухомості іпотекою. Нотаріус за повідомленням банку накладає заборону на відчуження збудованої нерухомості, яка є предметом іпотеки, якщо це передбачено іпотечним договором. Так як згідно договору № 30 про участь у фонді фінансування будівництва від 25 квітня 2007 року, об'єктом інвестування було визначено квартиру [NUMBER], розташовану на 6 поверсі, загальною площею 89,52 кв.м., у будинку [ADDRESS], який був закріплений за позивачем, кредит надавався саме на фінансування будівництва, яке здійснювалося за вищезазначеним договором № 30, про що зазначено в статті 1 кредитного договору, фактично в іпотеку було передано майнові права на об'єкт інвестування, у відповідності до ст.. 50 ЗУ "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", а отже відсутні підстави для визнання цього договору, а також змін, що до нього були внесені, відповідно до ст.ст. 203,215 ЦК України, недійсним. Також позивач заначав, що власником об'єкта будівництва до здачі його в експлуатацію був іпотекодавець іпотечного договору, укладеного 25 липня 2006 року між ТОФ ФК "Регіон капітал" та ТОВ "Укрбудреконструкція", а оскільки на час передання в іпотеку позивачем об'єкта інвестування не було письмової згоди ТОВ "Укрбудреконструкція", то договір повинен бути визнаний недійсним, однак відповідно до п. 1.5 Договору іпотеки, іпотекодержатель за договром від 25.07.2006 року надав письмову згоду - лист № 50 від 25.04.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed