Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 004-03040-290713 від 29.07.2013 року, укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» достроково виконаними належним чином у повному обсязі; визнати кредитний договір № 004-03040-290713 від 29.07.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] припиненим з 03.06.2015 р.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000.00 грн; понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи покласти на Відповідача. В обґрунтування позову вказала, що 29.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі -Відповідач) та нею [PERSON] (далі Позивач) був укладений кредитний договір № 004-03040-290713 (далі -Договір), згідно з умовами якого (п, 1.1-2.6 частини 1-2) Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 13 524,00 грн. з розрахунку 0.01 % річних за користування кредитом на строк 36 місяців з 29.07.2013 року по 30.03.2017 року. Згідно п. 5.1 частини 5 кредитного договору кредитні кошти надані для купівлі відеотехніки та аксесуарів, а саме: плоскопанельний телевізор LС 42L А690V вартістю 10 999.00 гри. та туби для телевізора Коммус Тайфун вартістю 3 099,00 грн. Тобто, мета кредитування - споживчі цілі. Згідно п. 2.7 частини 2 га п. 4 частини 4 кредитного договору погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячна не пізніше 29 числа кожного місяця, шляхом зарахування грошових коштів у сумі 454.00 грн. на рахунок № 29091009198480 у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до Заяви. Окрім того, умовами кредитування передбачена можливість дострокового погашення кредитної заборгованості. Як передбачено графіком платежів (Додаток 1 до Заяви) графа 5.1 платежі за надані супутні послуги на користь банку при обслуговуванні кредитної заборгованості починають нараховуватися з 29.07.2015 р. по 29.07.2016 р. у розмірі 216,38 гри., тому для уникнення даних нарахувань та переплати за кредитом вона вирішила скористатись своїм правом дострокового погашення кредитної заборгованості та сплачувала щомісячно 600,00 грн. в період з 12.08.2013 р. по 07.03.2015 р.. 500.00 гри. 08.04.15 р.. 500.00 гри. 06.05.2015 р. та 526,00 грн. 03.06.2015 р., що в загальній сумі складає ІЗ 526,00 грн. (тобто 2,00 грн. навіть переплати), що підтверджується квитанціями про сплату (копії додаються, оригінали за необхідності будуть надані суду для огляду): 1. 600.00 грн. 12.08.2013 р. № 3352; 2. 600.00 грн. 17.09.2013 р. № 5328; 3. 600.00 грн. 19.10.2013 р. № 7140; 4. 600.00 грн. 05.11.2013 р. № 7880: 5. 600,00 гри. 03.12.2013 р. № 9685: 6. 600.00 гри, 04.01.2014 р. № 6586: 7. 600,00 грн. 03.02.2014 р. № 3903: 8. 600.00 грн. 01.03.2014 р. № 6944: 9. 600.00 гри. 18.04.2014р. № 0631: 10. 600.00 грн. 03.05.2014 р. № 1499: 11 600,00 грн. 05.06.2014 р. № 1771; 12. 600.00 грн. 11.07.2014 р. № 6713: 13. 600.00 гри. 12.08.2014 р. № 5971: 14. 600.00 грн. 27.09.2014 р. № 9081; 15. 600,00 грн. 1 8.10.2014 р. № 8246; 16. 600.00 гри. 04.1 1,2014 р. № 1277; 17. 600,00 грн. 06.12.2014 р. № 3497; 1 8. 600.00 гри. 1 7.01.2014 р. № 6408; 19. 600.00 грн. 10.02.2014 р. № 2922: 20. 600.00 грн. 07.03.2014 р. № 4858; 21.500.00 гри. 08.04.2015 р. №47631994: 22. 500,00 гри. 06.05.2015 р. № 47248220; 23. 526,00 грн. 03.06.2015 р. №44901395. Всього сплачено: 13 526,00 грн. Отже, враховуючи вищевикладене вона достроково та повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором № 004-03040-290713 від 29.07.2013 р., сплативши всю суму заборгованості за кредитом (навіть переплативши 2,00 грн.). Але 10.04.2015 р. в телефонному режимі Відповідач повідомив її про те, що начебто вона має непогашену заборгованість за вищевказаним кредитним договором, оскільки вона здійснювала свої платежі через Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» (далі УДППЗ «Укрпошта») та один платіж, а саме здійснений 07.03.201 5 р. у розмірі 600.00 грн. (квитанція № № 4858) Відповідачем не зарахований, начебто УДППЗ «Укрпошта» зазначені кошти на рахунок Відповідача не перерахували, Того ж дня. а саме 10.04.2015 р. вона письмово звернулась з заявою до керівництва Відповідача з цього приводу та прохала розібратися з даною ситуацією . 30.04.2015 р. вона отримала від Відповідача лист-відповідь вих. № 05-2944957 на її звернення, в якому повідомили , що з метою більш поглибленого вивчення її питання та прийняття щодо нього конструктивного рішення її звернення було передане на розгляд до відповідного підрозділу [PERSON]. 12.05.2015 року вона отримала від Відповідача лист-відповідь вих. № 05-2944957 на її звернення, в якому свою позицію Банк обґрунтував тим, що "платіж у розмірі 600,00 грн., що був сплачений 07.03.2015 р. на рахунок [PERSON] не надходив" та запропоновано звернутись з оригіналом квитанції до відділення УДППЗ «Укрпошта, в якому був здійснений платіж . 01.10.2015 р. вона повторно письмово звернулась до керівництва Відповідача (копія листа додасться, оригінал за необхідності буде надано суду для огляду), 01.10.2015 р. вона отримала від Відповідача лист-відповідь вих. № 05-3095030 на її звернення, в якому свою позицію Банк знову обгрунтував тим, що "платіж у розмірі 600.00 гри., що був сплачений 07.03.2015 р. на рахунок [PERSON] не надходив. УДППЗ «Укрпошта» не підтвердило свої посилання на те, що її платіж було перераховано до [PERSON], а підтвердженням здійсненого УДППЗ «Укрпоміта» перерахування коштів може бути оригінал відповідного платіжного документа, який засвідчує фактичне перерахування УДППЗ «Укрпошта» коштів до [PERSON]" (копія листа додасться, оригінал за необхідності буде надано суду для огляду). Не маючи змоги вирішити дане питання з Відповідачем вона звернулась з листом до керівництва УДППЗ «Укрпошта», на який отримала лист-відповідь № 02-269 від 06.05.2015 р. та № 02-204 від 08.05.2015 року , у яких зазначалось, що приймання платежів на користь ПАТ 'Дельта Банк" здійснювалось через відділення поштового зв'язку згідно умов Договору на приймання платежів № 934-33 від 03.02,2013 р„ укладеного між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та банком. В ході проведення перевірки встановлено, що нею через відділення поштового зв'язку № 40 центру поштового зв'язку № 5 Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укпрошта" 07.03.2015р. здійснено платіж за погашення кредиту на користь банку в сумі 600,00 грн. У відповідності до вимог вказаного вище Договору працівниками центру поштового зв'язку № 5 11.03.2015 р.. після оброблення прийнятого платежу, був сформований реєстр на загальну суму 53461.41 грн., з врахуванням сплаченої нею суми 600 грн., та переданий до ПАТ "Дельта Банк", а тому повернути суму їй немає можливості. З боку працівників центру поштового зв'язку № 5 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» виконані всі умови в рамках вищевказаного Договору. Порушень терміну оброблення прийнятого від неї платежу та надання даних до ПАТ "Дельта Банк", необхідних для зарахування сплаченої суми на її рахунок, не встановлено. На даний час Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" проводяться переговори з тимчасовою адміністрацією ПАТ 'Дельта Банк" щодо виконання ними взятих зобов'язань по вищевказаному Договору та перед клієнтами банку". У відповідності до отриманого листа-відповіді № 31-06-1392 від 11-12.2015 р. в своїй відповіді УДППЗ «Укрпошта» зазначило, що приймання платежів на користь ПАТ "Дельта Банк" здійснювалось через відділення поштового звязку згідно умов Договору на приймання платежів № 934-33 від 03.02.2013р., укладеного між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та банком. В ході проведення перевірки встановлено, що нею через відділення поштового зв'язку № 40 ЦПЗ № 5 Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укрпошта" 07.03.2015 р. здійснено платіж за погашення кредиту па користь банку в сумі 600.00 гри. У відповідності до вимог вказаного вище Договору працівниками центру поштового зв'язку № 5 11.03.2015 р., після оброблення прийнятого платежу, був сформований реєстр з врахуванням сплаченої нею суми 600.00 грн. Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» неодноразово надсилалися на адресу ПАТ «Дельта Банк» платіжні доручення разом із сформованими реєстрами для зарахування сплачених клієнтами сум. Останній був переданий 22.06.2015 р. за № 2757. Щодо ненадходження грошових коштів на її розрахунковий рахунок для погашення кредитних зобов'язань па даний час у провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться судова справа № 910/18795/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до УДППЗ «Укрпошта» про стягнення коштів. Предметом розгляду даної справи є зокрема, і виконання платежів, прийнятих від споживачів на користь ПАТ «Дельта Банк». За наслідками розгляду вищезазначеної судової справи та прийняття рішення Господарським судом м. Києва буде врегульовано питання щодо повернення коштів за прийнятим платежем на користь ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК". Але хоче зазначити, що вона не є стороною по вищевказаній справі № 910/18795/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до УДППЗ «Укрпошта» про стягнення коштів, тим більше, що станом на 25.03.2016 року не розглянута, а згідно відомостей з офіційного сайту "Судової влади України" ухвалами Господарського суду м. Києва від 14.12.2016 р. зупинено провадження у справі № 910/18795/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення 7 920 372,70 гри. та розірвання договору, та за зустрічним позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов'язання прийняти виконання по договору до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта та призначено у справі № 910/18795/15 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Незалежному інституту судових експертиз . За період з липня 2015 року по теперішній час Відповідач незаконно нараховує їй заборгованість за кредитним договором № 004-03040-290713 віл 29.07,2013 р„ яка станом на 25.03.2016 р. складає 2 330,36 гри. та постійно телефонує їй та її родичам з погрозами, образами, співробітники колекторських компаній в грубій формі розмовляють як з нею , так і з членами її сім'ї, вимагає погасити заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яку вона вже достроково погасила ще у квітні минулого року, погрожує накладенням арешту на все її майно та майно членів її сім'ї та доведення Інформації щодо неї, як шахрайки, до відома сусідів та її роботодавця, погрожує порушенням кримінального провадження відносно неї за фактом шахрайства, начебто вона завідомо не бажаючи повертати кредитні кошти незаконно заволоділа коштами [PERSON], а тепер не повертає їх. Телефонні дзвінки відбуваються як у нічний час, так і у її робочий час. Після таких телефонних дзвінків, розмов, погроз, образ та принижень, вона не може спокійно спати, працювати, оскільки отримує великий стрес та депресію, на очі одразу нахлинують сльози та '"колотиться" серце. Ці розмови чують як її близькі, так і друзі, так і співробітники. Вона працює викладачем у Вищому навчальному закладі, а подібні дзвінки порушують її ділову репутацію, відносини між колегами та керівництвом, яке виражається в небажанні зі нею спілкуватись та мати будь-які справи. Близько року вона не можє спокійно жити, спати та спілкуватись з отучуючими близькими та колегами. Постійний страх та нервування, постійне перебування в стресі та депресії, постійне розуміння, що знову відбудеться черговий дзвінок з погрозами Відповідача, розуміння, що добровільно Відповідач не припине її "тероризувати" порушують звичайний спосіб її нормального життя, що виражається в порушенні нормального сну, порушенні апетиту, ослабленні організму в цілому. Відповідач і надалі продовжує їй телефонувати, погрожувати судовими рішеннями, примусовим стягненням грошових коштів державною виконавчою службою, накладенням арешту на все майно, притягненням до цивільної та кримінальної відповідальності та таке інше. Враховуючи вищевикладене, вважає свої зобов'язання за кредитним договором № 004-03040-290713 від 29.07.2013 року достроково виконаними 03.06.2015 р. належним чином у повному обсязі, а кредитний договір № 004-03040-290713 від 29.07.2013 року припиненим з 03.06.2015 р.; дії Відповідача щодо подальшого нарахування їй заборгованості за кредитним договором № 004-03040-290713 від 29.07.2013 року незаконними; дії Відповідача, які виражаються у телефонних дзвінках в будь-яку йору доби з вимаганням погасити заборгованість за кредитним договором № 004-03040-290713 від 29.07.2013 року та погрозами, образами, приниженнями незаконними, такими, то принижують її честь, гідність та ділову репутацію. У зв'язку із тим. що мирним шляхом у позасудовому порядку спір між сторонами врегулювати не вдалося, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, послалась на обставини викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що вона по сей день, навіть при наявності спору в суді, продовжує отримувати повідомлення щодо кредитних зобов'язань. Свої зобов'язання щодо кредитного договору з "Дельта Банком" вона виконала. Просить задовольнити її вимоги повністю. Представник відповідача "ПАТ "Дельта Банку" - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 05.05.2016 року, позовні вимоги не визнав повністю та надав суду письмові заперечення, які повністю співпадають з наданими в суді поясненнями, відповідно до яких вказав незаконними та не обгрунтованими з наступних підстав. По - перше: щодо призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації ЛТ «Дельта Банк». 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно. Статтею 36 Закону встановлено наслідки запровадження тимчасової адміністрації, а саме дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Згідно частини 2 цієї ж статті Закону на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Відповідно до ст. 35 Закону тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати. рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. Так, відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.08.2015 року №155/1 всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Дельта Банк» визначені ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування фізичних осіб» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON], на час здійснення процедури тимчасової адміністрації у банку. Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію АТ «Дельта Банк». Повноваження Фонду під час здійснення ліквідації [PERSON] передбачено частиною 1 ст, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме; Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. Згідно з ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Слід звернути увагу, що під час процедури ліквідації [PERSON] України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно до ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. Згідно ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Вважають , що рішення суду в разі задоволення позову в частині позовних вимог до ЛТ «Дельта Банк» створить перешкоди належній діяльності Фонду та виконанню покладених державою на нього завдань. По-друге: щодо встановлення обставин, які мають значення для розгляду справи: 29.07.2013 р. між Відповідачем ПАТ "Дельта Банк" та Позивачем був укладений Договір № 004-03040-290713 на суму 13 524,00 гривень (надалі -Договір). Відповідно до п. 4 Договору погашення кредитної заборгованості здійснюється Клієнтом щомісячно не пізніше 29 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 454 гривень у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї пропозиції, який є невід'ємною частиною цієї пропозиції на відкритий рахунок, згідно п. 2.7. частини 2 цієї пропозиції, відповідно до порядку та умов, визначених у п. 2.4 Глави 2 Правил. Як сам стверджує Позивач у позовній заяві, 07.03.2015 року (під час дії тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк», вона скористалась послугою Відповідача 2, та сплатила частину кредиту в розмірі 600, 00 гривень на рахунок № 29091009198480 через відділення №40 Українського державного підприємства «Укрпошти», що також підтверджується доданою до матеріалів справи квитанцією. Слід зазначити, що Відповідачем ПАТ "Дельта Банк" при відповідних зверненнях Позивача було неодноразово здійснено ретельну перевірку оплат, здійснених в рахунок погашення заборгованості за Договором, в результаті чого було встановлено, що платіж в розмірі 600,00 гривень, здійснений Позивачем 07.03.2015 р., на рахунок банку не надходив. Копія листів відповідей банку вих. № 05-3095030 від 01.10.2015 року та вих. № 05-2944957 від 12.05.2015 року з доказами їх направлення Позивачу -додаються. Про ненадходження коштів до [PERSON] свідчить також виписка по особовому рахунку Позивача № 29091009198480 за період 30.07.2013 р. по 14.04.2016 р., копія якої додається до цих заперечень. До того ж, згідно до підпункту 1 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів, зокрема, платіжним дорученням. Під «платіжним дорученням» слід розуміти розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (пункт 1.30. ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». З аналізу вищевикладеного вбачається, що основним документом, який підтверджує перерахування суми коштів на відповідний банківський рахунок, є платіжне доручення. Отже, підтвердженням здійсненого Відповідачем 1 перерахування коштів Відповідачу 2 може бути оригінал відповідного платіжного документа, який засвідчує фактичне перерахуванню - Відповідачем 2 коштів Відповідачу 1 з дотриманням вимог Закону України «Про платіжні систем,. та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків, а його норми пріоритетними для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку, яку здійснює Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Звертають увагу суду, що Відповідачем 2 на сьогоднішній день, документально не підтверджені посилання на те, що платіж Позивача був перерахований Відповідачу 1. Таким чином, грошові кошти, прийняті Відповідачем 2 для погашення заборгованості Позивача перед Відповідачем 1, до [PERSON] на сьогоднішній день не надходили. Вважають, що в даній справі АТ «Дельта Банк» не може відповідати за невиконання зобов'язань, які не виконані іншою особою, тому й не може бути належним відповідачем за даною справою, а лише третьою особою. Обгрунтованість правової позиції АТ «Дельта Банк», викладеної в даних запереченнях, також підтверджується рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05.08.2015 р. справі № 626/1301/І5-ц та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.09.2015 р. по справі № 22-ц 790/6634/15 (копії додаються до заперечень). Даний факт підтверджує неодиничні випадки не перерахування зі сторони Українського державного підприємства «Укрпошти» грошових коштів до АТ «Дельта Банк». По-третє: щодо визнання кредитного договору виконаним та припиненим в порядку захисту прав споживачів. Підстава припинення зобов'язань передбачена ст. 599 ЦК України, так, відповідно до цієї статті: «Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належить чином». Як вже зазначалось, та підтверджується випискою, а також розрахунком заборгованості , яка додається до цього заперечення, кошти в розмірі 600 грн. до [PERSON] не надходили. Таким чином, зобов'язання Позивача перед [PERSON] не виконані, отже підстав щодо визнання кредитного договору виконаним та припиненим, в тому числі і стягнення з банку моральної шкоди -немає. До того ж, норми ст. 1054 ЦК України зобов'язують позичальника повернути кредит. Отже, враховуючи вищевказане, вважаємо вимоги Позивача до АТ «Дельта Банк» є передчасними, безпідставними та недоведеними. По-четверте: щодо відшкодування моральної шкоди: Хоче зазначити, що положенням частини першої статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, не можна розуміти таким чином, що особа має право на відшкодування моральної шкоди в будь-якому випадку, коли її права порушуються, оскільки ЦК України містить численні норми, якими передбачаються випадки, у яких допускається відшкодування моральної шкоди (наприклад, частина третя статті 39, частина друга статті 200, частина друга статті 216, частина третя статті 225 ЦК тощо). Так само і припис пункту четвертого частини першої статті 611 ЦК України про відшкодування моральної шкоди не означає, що відшкодування моральної шкоди допускається у будь-якому випадку порушення зобов'язання. Отже, моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, встановлених законом. питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України, лист вищого господарського суду від 07.04.2008 року № 01-8/211) Певними нормативними актами прямо передбачається можливість потерпілого вимагати компенсації завданої йому моральної шкоди. Так, у ЦК України таке право передбачено, зокрема, ст. 216,225,227,611,700 , тощо. До спеціальних законів, які закріплюють можливість вимагати компенсації моральної шкоди, відносяться закони України "Про телебачення і радіомовлення" (ст. Про засади запобігання і протидії корупції" (ст. 25), "Про авторське право і суміжні права" (ст. 52) та ін. Позиція з цього питання також зазначена у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 «[PERSON] практики застосування судами цивільного кодексу України», а саме: "При застосуванні способу захисту права, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК, помилки в основному полягали в поширенні його на випадки, для яких законом відшкодування моральної шкоди не передбачене (на договори оренди, інвестиції, позики, кредиту, банківського вкладу), або у відмові в застосуванні відшкодування моральної шкоди, яке передбачено законом (наприклад, завданої прийняттям нормативно-правового акта)». Відповідно до частини 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди встановлюються у розмірі 175 висотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, за вищевказану вимогу Позивач повинен оплатити судовий збір. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених ЦК України та іншим законом. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювачата шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Під шкодою розуміють зменшення або втрату певного особистого чи майнового блага. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що: 1) протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; 2) шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і відповідно за межами юридично значимого зв'язку. Таким чином, для підтвердження наявності шкоди необхідно встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони, а також доказ того, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі - наслідком такої протиправної поведінки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами та доповненнями) (надалі - Постанова Пленуму), в частині 4 зазначено: «Відповідно до ст.137 ЦПК України ( 1502-06 ) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст.139 ЦПК України. Згідно п. 5 Постанови Пленуму обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачата вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не наведене у повному обсязі усіх складових, обов'язкових для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, та не надано у відповідності до цього належних доказів. Таким чином, позовна заява з наведених вище підстав є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, п. 9 Постанови Пленуму передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При цьому необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Жодного міркування або обґрунтування щодо розміру моральної шкоди позивач не навів суду, як і не надав жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України в підтвердження спричинення моральної шкоди. АТ «Дельта Банк» вважає, що і посилання позивача на положення Закону України « Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХП (надалі [PERSON] № 1023-ХП) є не доречним з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 Закону № 1023-ХП споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушенії прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Лише при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 2 ст. 22 Закону № 1023-ХП) . Таким чином, відшкодування моральної шкоди на підставі Закону № і 023-ХП можливе лише при наявності одночасно 2 умов; - моральна шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефект в продукції): - відшкодовується лише при задоволенні вимог споживача. В даній справі відсутній як дефект в продукції, так й взагалі вимоги споживача на підставі вищезгаданого Закону № 1023-ХП. Крім того, сторони, укладаючи кредитний договір, не передбачали відшкодування моральної шкоди, обсяг цивільно-правової відповідальності сторін чітко визначений в зазначеному договорі. Враховуючи вищенаведене, вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. не підлягають задоволенню в зв'язку з договірними зобов'язаннями сторін і відсутністю такої шкоди в діях (бездіяльності) АТ «Дельта Банк». Зазначають , що положенням частини першої статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, не можна і таким чином, що особа має право на відшкодування моральної шкоди в будь-якому випадку , коли її права порушуються, оскільки ЦК України містить численні норми, якими передбачаються випадки, у яких допускається відшкодування моральної шкоди (наприклад, частина третя статті 39, частина друга статті 200, частина друга статті 216, частина третя статті 225 ЦК України тощо). Так само і припис пункту четвертого частини першої статті 611 ЦК України про відшкодування моральної шкоди не означає, що відшкодування моральної шкоди допускається у будь-якому випадку порушення зобов'язання. Отже, моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, встановлених законом. (Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України, лист вищого господарського суду від 07.04.2008,, № 01-8/211) Певними нормативними актами прямо передбачається можливість потерпілого вимагати компенсації завданої йому моральної шкоди. Так, у ЦК України таке право передбачено, зокрема, ст. 216. 225. 227, 611, 700 тощо. До спеціальних законів, які закріплюють можливість вимагати компенсації моральної шкоди, відносяться закони України "Про телебачення і радіомовлення" (ст. 59). "Про засади запобігання і протидії корупції" (ст. 25). "Про авторське право і суміжні права" (ст. 52)та ін. Позиція с цього питання також зазначена у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 року «[PERSON] практики застосування судами цивільного кодексу України», а саме: «При застосуванні способу захисту права, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК, помилки в основному полягали в поширенні його на випадки, для яких законом відшкодування, моральної шкоди не передбачене (на договори оренди, інвестиції, позики, кредиту банківського вкладу), або у відмові в застосуванні відшкодування моральної шкоди, яке передбачено законом (наприклад, завданої прийняттям нормативно-правового акта)». Просять відмовити [PERSON] в частині позовних вимог до АТ «Дельта Банк» по справі №209/1015/16-ц в повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача підтвердив те, що дійсно позивачці продовжується нараховуватися заборгованість, оскільки на даний час платіж не прийнятий і підстав вважати заборгованість за кредитним договором погашеною немає. В судовому засіданні представник третьої особи - УДПП "Укрпошта" - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 11.05.2016 року № 12-78 надала суду пояснення, які повністю співпадають з письмовими запереченнями, відповідно до яких вказано настпуне. 07.02.2013 р. між Третьою стороною та Відповідачем був укладений Договір на приймання платежів № 934-33, відповідно до п. 1.1 якого (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 1 від 30.12.3013) предметом цього Договору є надання виконавцем (Третьою стороною) в особі своїх філіалів послуг замовнику (Відповідачу) з приймання об'єктами поштового зв'язку платежів у національній валюті від споживачів для перерахування їх на рахунок замовника (Відповідача), а замовник (Відповідач) зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги. Пунктом 4.2.3 Договору на приймання платежів № 934-33 визначено обов'язок замовника (Відповідача) до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, підписати акт приймання - передачі наданих послуг та повернути його на адресу філіалу виконавця (Третьої особи) або у разі наявності претензій до інформації, викладеної у акті - надавати мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі наданих послуг із зазначенням викладених недоліків. За Договором на приймання платежів № 934-33 Третя сторона здійснювала приймання готівкових коштів від споживачів, формування реєстрів прийнятих платежів для подання Відповідачу та перерахування коштів з рахунків Третьої особи на рахунки в Відповідача. У січні 2015 року (у зв'язку із виникненням проблем з перерахуванням коштів Третьої особи, які знаходились на рахунку Відповідача), з Відповідачем було погоджено порядок здійснення оплати коштів, отриманих від споживачів по Договору на приймання платежів № 934-33, через рахунок Третьої особи, відкритий в [PERSON]. Протягом лютого та початку березня 2015 року перерахування коштів здійснювалось шляхом списання Відповідачем коштів, які знаходились на рахунку Третьої особи в [PERSON]. З 03 березня 2015 року Відповідач зупинив перерахування коштів з рахунку за платіжними дорученнями Укрпошти з посиланням на введення тимчасової адміністрації. Залишок коштів на рахунку Третьої особи в [PERSON] станом на 03.03.2015 р. (та до цього часу) становить більш ніж 7 млн. грн. При цьому, Третя особа неодноразово намагалась виконати свої зобов'язання з перерахування коштів по договору на приймання платежів № 934-33 шляхом списання коштів з її рахунку в [PERSON], але до цього часу банком зазначені кошти заблоковано, списання з рахунку не виконане. Третя особа вважає, що до коштів, прийнятих від споживачів, що знаходяться на рахунку Відповідача, не можуть бути застосовані обмеження, передбачені законом у зв'язку із введенням у банку тимчасової адміністрації, у зв'язку з чим Відповідач мав всі можливості прийняти виконання Третьої особи по договору на приймання платежів. Станом на теперішній час у Господарському суді м. Києва розглядається справа № 910/18795/15 за позовною заявою Відповідача до Третьої сторони стосовно розірвання договору № 934-33 від 03.02.2013 р. та за зустрічною позовною заявою Третьої сторони до Відповідача про зобов'язання Відповідача прийняти все виконане Третьою особою за договором №934-33 від 07.02.2013 р., а саме - грошові кошти в сумі 7 071 896, 93 грн., що знаходяться на рахунку Третьої особи № 26001000000010 в ПАТ «Дельта Банк», шляхом виконання розпоряджень (доручень) на списання коштів, наданих платіжними дорученнями. Ухвалою від 14.12.2015 р. у справі № 910/18795/15 Господарський суд м. Києва призначив судову економічну експертизу, проведення якої доручено Незалежному інституту судових експертиз, яка станом на теперішній час ще не завершена. Згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»:платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів (пункт 1.32.); до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу (пункт 16.1,); ініціатором переказу може бути, зокрема, платник (пункт 20.1.); ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі (пункт 21.1.); під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (пункт 22.4.). Таким чином, з моменту прийняття оператором поштового зв'язку готівкових коштів від платника для здійснення платежу та видачі розрахункового документа - квитанції, відповідний платіж, який є ініційованим платником (споживачем), для такого платника є завершеним. Для платіжної організації, тобто для оператора поштового зв'язку, такий платіж буде завершеним з дати списання коштів з відповідного рахунку платіжної організації. Тобто, за умови підтвердження платником факту платежу відповідною квитанцією оператора поштового зв'язку у банку відсутні правові підстави для застосування до такого платника штрафних санкцій у зв'язку із неотриманням платежу на рахунок банку, оскільки для платника (споживача) такий платіж є завершеним з моменту внесення готівкових коштів і отримання квитанції. Суд, заслухав позивачку , представника відповідача , представника третьої особи, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню по наступним підставам. 29.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі -Відповідач) та нею [PERSON] (далі Позивач) був укладений кредитний договір № 004-03040-290713 (далі -Договір), згідно з умовами якого (п, 1.1-2.6 частини 1-2) Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 13 524,00 грн. з розрахунку 0.01 % річних за користування кредитом на строк 36 місяців з 29.07.2013 року по 30.03.2017 року. ( а.с. 12-14) Згідно п. 5.1 частини 5 кредитного договору кредитні кошти надані для купівлі відеотехніки та аксесуарів, а саме: плоскопанельний телевізор LС 42L А690V вартістю 10 999.00 гри. та туби для телевізора "Коммус Тайфун " вартістю 3 099,00 грн. Тобто, мета кредитування - споживчі цілі. Згідно п. 2.7 частини 2 га п. 4 частини 4 кредитного договору погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячна не пізніше 29 числа кожного місяця, шляхом зарахування грошових коштів у сумі 454.00 грн. на рахунок № 29091009198480 у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до Заяви. Умовами кредитування передбачена можливість дострокового погашення кредитної заборгованості. Як передбачено графіком платежів (Додаток 1 до Заяви) графа 5.1 платежі за надані супутні послуги на користь банку при обслуговуванні кредитної заборгованості починають нараховуватися з 29.07.2015 р. по 29.07.2016 р. у розмірі 216,38 грн. (а.с.15) Позивачка [PERSON] скористатись своїм правом дострокового погашення кредитної заборгованості та сплачувала щомісячно 600,00 грн. в період з 12.08.2013 р. по 07.03.2015 р.. 500.00 гри. 08.04.15 р.. 500.00 гри. 06.05.2015 р. та 526,00 грн. 03.06.2015 р., що в загальній сумі складає 13 526,00 грн. (тобто 2,00 грн. навіть переплати), що підтверджується квитанціями про сплату : 1. 600.00 грн. 12.08.2013 р.№3352; 2. 600.00 грн. 17.09.2013 р. №5328; 3. 600.00 грн. 19.10.2013 р. № 7140; 4. 600.00 грн. 05.11.2013 р. № 7880: 5. 600,00 гри. 03.12.2013 р. „V 9685: 6. 600.00 гри, 04.01.2014 р. № 6586: 7. 600,00 грн. 03.02.2014 р. № 3903: 8. 600.00 грн. 01.03.2014 р. № 6944: 9. 600.00 гри. 18.04.2014р.№0631: 10. 600.00 грн. 03.05.2014 р. № 1499; 11. 600,00 грн. 05.06.2014 р. № 1771; 12. 600.00 грн. 11.07.2014 р. №6713: 13. 600.00 гри. 12.08.2014 р. №5971: 14. 600.00 грн. 27.09.2014 р. № 9081; 15. 600,00 грн. 1 8.10.2014 р. № 8246; 16. 600.00 гри. 04.1 1,2014 р. № 1277; 17. 600,00 грн. 06.12.2014 р. № 3497; 1 8. 600.00 гри. 1 7.01.2014 р. № 6408; 19. 600.00 грн. 10.02.2014 р. № 2922: 20. 600.00 грн. 07.03.2014 р. № 4858; 21. 500.00 грн. 08.04.2015 р. №47631994: 22. 500,00 гри. 06.05.2015 р. № 47248220; 23. 526,00 грн. 03.06.2015 р. №44901395. Всього сплачено: 13 526,00 грн. ( а.с. 16-19) Враховуючи проведені оплати за вказаними квитанціями, позивачка [PERSON] достроково та повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором № 004-03040-290713 від 29.07.2013 р., сплативши всю суму заборгованості за кредитом . 10.04.2015 р. позивачка [PERSON]В, письмово звернулась з заявою до керівництва Відповідача з цього приводу та прохала розібратися з даною ситуацією .(а.с. 20) 30.04.2015 р. вона отримала від Тимчасової адміністрації лист-відповідь вих. № 05-2944957 на її звернення, в якому повідомили , що з метою більш поглибленого вивчення її питання та прийняття щодо нього конструктивного рішення її звернення було передане на розгляд до відповідного підрозділу [PERSON].(а.с.21) 12.05.2015 року вона отримала від Відповідача лист-відповідь вих. № 05-2944957 на її звернення, в якому свою позицію Банк обґрунтував тим, що "платіж у розмірі 600,00 грн., що був сплачений 07.03.2015 р. на рахунок [PERSON] не надходив" та запропоновано звернутись з оригіналом квитанції до відділення УДППЗ "Укрпошта", в якому був здійснений платіж .(а.с.22) 01.10.2015 р. вона повторно письмово звернулась до керівництва Відповідача .( а.с.24) 01.10.2015 р. вона отримала від Відповідача лист-відповідь вих. № 05-3095030 на її звернення, в якому свою позицію Банк знову обґрунтував тим, що "платіж у розмірі 600.00 гри., що був сплачений 07.03.2015 р. на рахунок [PERSON] не надходив. УДППЗ «Укрпошта» не підтвердило свої посилання на те, що її платіж було перераховано до [PERSON], а підтвердженням здійсненого УДППЗ «Укрпошта» перерахування коштів може бути оригінал відповідного платіжного документа, який засвідчує фактичне перерахування УДППЗ «Укрпошта» коштів до [PERSON]" .(а.с.23) Відповідно до листа - відповіді № 02-269 від 06.05.2015 р. та № 02-294 від 08.05.2015 року , зазначено, що приймання платежів на користь ПАТ 'Дельта Банк" здійснювалось через відділення поштового зв'язку згідно умов Договору на приймання платежів № 934-33 від 03.02,2013 р„ укладеного між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та банком. В ході проведення перевірки встановлено, що нею через відділення поштового зв'язку № 40 центру поштового зв'язку № 5 Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укпрошта" 07.03.2015р. здійснено платіж за погашення кредиту на користь банку в сумі 600,00 грн. У відповідності до вимог вказаного вище Договору працівниками центру поштового зв'язку № 5 11.03.2015 р.. після оброблення прийнятого платежу, був сформований реєстр на загальну суму 53461.41 грн., з врахуванням сплаченої нею суми 600 грн., та переданий до ПАТ "Дельта Банк", а тому повернути суму їй немає можливості. З боку працівників центру поштового зв'язку № 5 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» виконані всі умови в рамках вищевказаного Договору. Порушень терміну оброблення прийнятого від неї платежу та надання даних до ПАТ "Дельта Банк", необхідних для зарахування сплаченої суми на її рахунок, не встановлено. На даний час Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" проводяться переговори з тимчасовою адміністрацією ПАТ 'Дельта Банк" щодо виконання ними взятих зобов'язань по вищевказаному Договору та перед клієнтами банку".(а.с.25,26) Відповідно до листа-відповіді № 31-06-1392 від 11-12.2015 р. в своїй відповіді УДППЗ «Укрпошта» зазначило, що приймання платежів на користь ПАТ "Дельта Банк" здійснювалось через відділення поштового звязку згідно умов Договору на приймання платежів № 934-33 від 03.02.2013р., укладеного між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" та банком. В ході проведення перевірки встановлено, що нею через відділення поштового зв'язку № 40 ЦПЗ № 5 Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укрпошта" 07.03.2015 р. здійснено платіж за погашення кредиту па користь банку в сумі 600.00 гри. У відповідності до вимог вказаного вище Договору працівниками центру поштового зв'язку № 5 11.03.2015 р., після оброблення прийнятого платежу, був сформований реєстр з врахуванням сплаченої нею суми 600.00 грн. Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» неодноразово надсилалися на адресу ПАТ «Дельта Банк» платіжні доручення разом із сформованими реєстрами для зарахування сплачених клієнтами сум. Останній був переданий 22.06.2015 р. за № 2757. Щодо ненадходження грошових коштів на її розрахунковий рахунок для погашення кредитних зобов'язань па даний час у провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться судова справа № 910/18795/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до УДППЗ «Укрпошта» про стягнення коштів. Предметом розгляду даної справи є зокрема, і виконання платежів, прийнятих від споживачів на користь ПАТ «Дельта Банк». За наслідками розгляду вищезазначеної судової справи та прийняття рішення Господарським судом м. Києва буде врегульовано питання щодо повернення коштів за прийнятим платежем на користь ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК".(а.с.27) У відповідності до рішення Конституційного суду України від 10.11.1І р. № 15-рп/2011 1в п. 1 вказано, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII ( 1023-12 ) з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України ( 254к/96-ВР ) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду № 5 від 12.04.1996 року, [PERSON] не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Згідно статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Право позивачів на звернення до суду за захистом своїх прав, невизнаних або оспорюваних прав передбачено ст. З ЦПК України, відмова від такого права на звернення до суду за захистом є недійсною. Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Договором не можуть бути обмежені права щодо судового захисту, що надані законом. У відповідності до п. 23 ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. За ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та па умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 531 ЦКУ боржник мас право викопати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 590 ЦКУ зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексом, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що у справі. Позивачкою надано квитанції про сплату кредитної заборгованості через поштове відділення ЦПЗ № 5 м. Дніпродзержинська та відділенні "Дельта Банку" в повному обсязі. (а.с. 16-19) Провини позивачки в незарахуванні її платежу кредитної заборгованості немає, оскільки як вбачається з пояснень представника третьої особи відповідач зупинив перерахування коштів з рахунку за платіжними дорученнями Укрпошти з посиланням на введення тимчасової адміністрації. Посилання представника відповідача щодо наявності спору між ними та УДППЗ "Укрпошта" необґрунтоване, оскільки позивач [PERSON] не є стороною по даній справі. Щодо стягнення моральної шкоди, то суд також в цій частині задовольняє позовні вимоги повністю, оскільки вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено спричинення їй моральної шкоди діями відповідача . Повний текст рішення викладено 08 липня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved