Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] , зацікавлена особа Головне управління держгеокадастру у Рівненській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла тітка заявника - [PERSON] . Після смерті тітки відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 3,00 га розташована на території Полицької сільської ради відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 331430. Після смерті тітки, [PERSON] , звернувся до Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області для оформлення спадщини. В ході оформлення права на спадщину, державним нотаріусом було встановлено, що у правовстановлюючому документі на землю допущена помилка, а саме: у Державному акті на право власності на землю серії ЯБ № 331430 від 27 грудня 2005 року, ім`я особи, якій було видано акт записано, як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть її ім`я вказане « [PERSON] ». На час оформлення правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю, не було звернуто увагу на правильність написання власника. Так, у державному акті, на праві приватної власності на землю вказано ім`я « [PERSON] », хоча правильним має бути « [PERSON] ». Так, в свідоцтві про смерть, виданому Полицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, [INFO], серія [NUMBER] та свідоцтві про народження, виданого Володимирецьким райбюро ЗАГСу Рівненської області 30.05.1973 року, серія [NUMBER] , вказано ім`я померлої тітки « [PERSON] ». За такої розбіжності в написанні імені тітки у свідоцтві про смерть та у державному акті на право власності на земельну ділянку, заявник позбавлений можливості без відповідного рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа завершити оформлення спадщини. Внаслідок допущеної технічної помилки при видачі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] , змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, оскільки це зробити іншим шляхом, ніж в судовому порядку неможливо. Заявник [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, однак надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Представник зацікавленої особи Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи про причину неявки суду не повідомляли про розгляд справи у їх відсутності не клопотали. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] серія [NUMBER] , яке видано Полицькою сільською радою Володимирецького району. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ст. 1220 ч.ч.1,2 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 3,00 га, розташованої на території Полицької сільської ради Володимирецького району призначену для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій на підставі державного акту на праві приватної власності на землю серії ЯБ № 331430 від 27.12.2005 року. Даний державний акт виданий на ім`я " [PERSON] ". Так, в свідоцтві про смерть, виданому Полицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, серія [NUMBER] та свідоцтві про народження, виданого Володимирецьким райбюро ЗАГСу Рівненської області 30.05.1973 року, серія [NUMBER] , вказано ім`я померлої тітки « [PERSON] ». Внаслідок виявлених неточностей у зазначенні імені " [PERSON] " замість "[PERSON]" у державному акті на право приватної власності на землю заявник, [PERSON] не має змоги встановити відповідність заявлених прав документу, що його посвідчує. Також судом встановлено, що [PERSON] , звернувся до Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області для оформлення спадщини після смерті тітки, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58815867 від 19.12.2019 року. Однак йому в цьому було відмовлено оскільки в ході оформлення права на спадщину, державним нотаріусом було встановлено, що у правовстановлюючому документі на землю допущена помилка, а саме: у Державному акті на право власності на землю серії ЯБ № 331430 від 27 грудня 2005 року, ім`я особи, якій було видано акт записано, як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть її ім`я вказане « [PERSON] ». Довідкою № 2102/01-16 від 19.12.2019 року, виданою Володимирецькою РДНК , стверджується, що після смерті [PERSON] згідно даних із Спадкового реєстру спадкову справу заведено. Коло спадкоємців складається з [PERSON] . Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На теперішній час заявник позбавлений можливості іншим чином встановити факт належності тітці [PERSON] , документу, а саме: державного акту на праві приватної власності на землю серії ЯБ № 331430 виданого 27 грудня 2005 року Володимирецькою райдержадміністрацією, оскільки в цьому документі допущена помилка в написанні ім`я померлої, замість " [PERSON] " вказано " [PERSON] " що позбавляє заявника можливості оформлення своїх спадкових прав та прийняття спадщини за законом. Відповідно до ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення». Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Статтею 25 частиною 4 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Тому, суд вважає вимоги заявника щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved