Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування, за рахунок державного бюджету: майнової шкоду, а саме: за неотримання прибутку за два дні простою підприємства з вини органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 113432,00 грн., за нетримання доходу в результаті втрати контрагентів з вини органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 588782,04 грн., за понесені витрати, сплачені адвокату Бєліку В.Г. за надання юридичних послуг у розмірі 257783,37 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва задовольнив клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Олефіра М.М. про надання дозволу на проведення обшуку нежитлових будівель по [ADDRESS] , власником яких є позивач, в рамках кримінального провадження № 12017150020002867 від 29.06.2017 року, які нібито вчинені посадовими особами позивача за кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 191 КК України. 05.09.2017 року та 06.09.2017 року було проведено обшук та здійснено виїмку майна, що належали підприємству на праві власності. Після чого слідчим суддею винесено ухвалу про арешт майна, яке було вилучено під час проведення обшуку. У зв`язку з даними діями, підприємству завдано майнову шкоду, що стало причиною припинення роботи на підприємстві протягом двох днів, коли було проведено обшук. Досудове розслідування стало причиною втрати позивачем контрагенту ПП «Organic Food», оскільки останній відмовився бути його партнером у бізнесі. В результаті чого, позивачу завдано майнову шкоду за недотриманий товар від ПП «Organic Food». 29.12.2018 року вказаний арешт скасовано слідчим суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області. Крім того, в ході підготовки розгляду у Центральному районному суді м. Миколаєва цивільної справи № 490/7498/17 та здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12017150020002867 від 29.06.2017 року позивачем сплачено адвокату Бєліку В,Г. за надані юридичні послуги у розмірі 257783,37 грн. Зазначає, що незаконне проведення обшуку, виїмка та арешт майна, яке належить позивачу на праві власності завдало підприємству моральної шкоди та призвело до позбавлення можливостей реалізації життя підприємства. Від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилаючись на те, що дії прокурора, слідчого та слідчого судді щодо обшуку, виїмки та в подальшому арешту майна позивача є правомірними та такими, що були здійсненні відповідно до норм процесуального законодавства. Позивач не скористався своїм право на скасування арешту майна повністю або частково під час досудового розслідування, а лише майже через рік, направлено позивачем клопотання про скасування арешту майна у зв`язку з тим, що відпала необхідність в забороні користування майном і документами позивачу. Крім того, вважає, що права позивача порушено не було, оскільки арешт майна не перешкоджає здійсненню нормальної господарської діяльності юридичної особи, майно якої арештовано. Крім того, позивачем не доведено вимоги щодо завдання майнової шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачами, відсутній причинно-наслідковий зв`язок позивачем не надано доказів, які б підтверджували б розмір матеріальної шкоди. Збитки, які поніс позивач, ґрунтуються тим, що між позивачем та контрагентом були розірвані договірні відносини, а не від дій відповідачів. Позивачем жодним чином не обґрунтований розмір моральної шкоди та є таким, що призведе до незаконного збагачення позивача. Від керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Миколаївська місцева прокуратура № 1 не зареєстрована як юридична особа, а тому не має необхідного обсягу цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності і не може бути відповідачем у справі. Крім того, будь - яких доказів неправомірних дій посадових осіб органів прокуратури, досудового слідства та суду, внаслідок яких позивачу спричинено матеріальну шкоду, позивачем не надано. В позовній заяві відсутнє обґрунтування характеру моральних страждань, які зазнав позивач та розрахунок суми моральної шкоди. Від представника Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 19.08.2019 року, внесеною до протоколу судового засідання, неналежний відповідач Центральний районний суд. м. Миколаєва був замінений на Державну казначейську службу України. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно витягу з кримінального провадження № 12017150020002867, 29 червня 2017 року внесено відомості до ЄРДР про факт привласнення коштів державного бюджету посадовими особами ТОВ «РосКосметика» шляхом безпідставного формування та відшкодування податкового кредиту з ПДВ, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. В ході досудового розслідування прокурор Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Олефір М.М. звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про надання дозволу про проведення обшуку автомобіля «TOYOTA SEQUОIА» реєстраційний номер [NUMBER] , яким користується [PERSON] та який зареєстрований за [PERSON] , з метою відшукання та вилучення грошей, цінностей та іншого майна, набутого в результаті вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, комп`ютерної техніки та носіїв інформації, паспортів, ідентифікаційних кодів, інших документів, що посвідчують особистість осіб, та анкетні дані, яких можуть бути оформленні ТОВ "Роскосметика", ТОВ ТД "Роскосметика", ТОВ "Промхімплюс", ТОВ "Промхімскло", ТОВ "Фуд-Арома" та безпосередньо або опосередковані пов`язані з ними суб`єкти господарювання ТОВ "Арома Капитал", ТОВ "НПФ "Пермхимпродукт», ТОВ "Донхимторг", ТОВ "Альтернатива-НН", ТОВ "Гелиос", ЧТУП "Белграйид", ТОВ "Ароматика", компанія "RJ Chemical Co" LLC, LLC "Medisar", LTD "Aroma Fragrances", S.R. "Ros Cosmetic", компанія "ORGANIC FOOD", компанія "LOGILAT SIA", Sp.z.o.o. "MWМ», компанія "TENARA INTEX LP", їх засновницьких документів, печаток та штампів, документів щодо банківського обслуговування, податкової та інших форм звітності, первині бухгалтерського обліку, тіньової бухгалтерії, дозвільного характеру, мобільних термін (телефонів) [PERSON] , в яких містяться дані про конкретні номера телефонів, які використовуються певними особами (телефонні книги), відомості про вхідні та вихідні з`єднання, які пов`язують певних осіб між собою, переписки за допомогою служб SMS, MMS, Viber тощо. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.08.2017 року, клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Олефіра М. М. задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «TOYOTA SEQUОIА» реєстраційний номер [NUMBER] , яким користується [PERSON] та який зареєстрований за [PERSON] , з метою відшукання та вилучення майна, яке належить ТОВ «РосКосметика». Судом встановлено, що 05-06 вересня 2017 року проведено обшук нежитлових будівель № [ADDRESS] , власником яких був ТОВ «РосКосметика». Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Слідчий відділення СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області Задачиної С.П. звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 Олефіром М.М. клопотанням про накладення арешту на вилучене майно у ході проведеного 05.09.2017 року обшуку за місцем знаходження офісу ТОВ «РосКосметика» за адресою: [ADDRESS] , а саме: круглі печатки, штамп-факсиміле, конверти, квитанцію, жорсткий диск, аркуші паперу, звіт по рахунку, роздруківки, чорнові рукописні записи, листи, контракти, скріплений пакет документів з довіреністю, додатковою угодою та договором, комп`ютери, міжнародну товарно-транспортну накладу, екземпляри міжнародної ТТН, примірники акту виконаних робіт, специфікацію, блокноти, ноутбук, інвойси, папки з файлами, зошит, папку з матеріалами семінару тощо. Статтями 126, 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що однією із засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом. Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.09.2017 року, накладено арешт на вилучене майно у ході проведеного 05.09.2017 року обшуку за місцем знаходження офісу ТОВ «РосКосметика» за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Отже, з цього слідує, що дії прокурора, слідчого та слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва щодо обшуку, виїмки та в подальшому арешту майна ТОВ «РосКосметика» є правомірними та такими, що були здійсненні відповідно до вимог чинного законодавства в межах досудового розслідування по кримінальному провадженню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. ТОВ «Роскосметика» звернулось з відповідним клопотанням більш ніж через рік та ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.12.2018 року, скасовано арешт тимчасово вилученого майна і документів, які були накладені ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.09.2017 року. Позивач в своїх вимогах посилається на те, що проведення обшуку нежитлових будівель № [ADDRESS] , власником яких був ТОВ «РосКосметика» 05-06 вересня 2017 року призвело до припинення роботи на підприємстві ТОВ «РосКосметика» та завдало майнову шкоду у розмірі 113432,00 грн. недотриманого прибутку, на підтвердження зазначеного суду надано фінансовий звіт ТОВ «РосКосметика», звіт про фінансові результати за 2017 рік та графік робочих днів, здійснивши розрахунок: чистий прибуток підприємства за 2017 рік - 14122,30 грн. / кількість робочих днів в 2017 році - 249 = сума збитку за 2 робочі дні -113432,00 грн. . Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємства ТОВ «РосКосметика», чистий прибуток підприємства за 2017 рік становить 14122,30 грн. Проте, судом фінансовий звіт суб`єкта малого підприємства ТОВ «РосКосметика» за 2017 року, не береться до уваги, оскільки даний звіт не містить ні печатки, а ні підпису керівника та головного бухгалтера, тобто осіб, які є відповідальними за внесення відомостей до даного звіту. Крім того, згідно листа Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області від 09.11.2017 року за вих. № 8855/10/14-29-12-01-09, вбачається, що згідно наявних баз даних підприємством ТОВ «РосКосметика» у деклараціях з податку на додану вартість по операціях за січень - травень 2017 року відображено обсяги постачання (без податку на додану вартість) на адресу ТОВ «РосКосметика» у сумі 7617504 грн. крім того ПДВ - 1523501 грн., а також відображено обсяги придбання (без податку на додану вартість) у підприємства ТОВ «Промхімскло» на суму 2082775 грн., крім того ПДВ - 416555 грн. (загальний обсяг придбання - 2499330 грн.). За період з березня по травень 2017 року ТОВ «РосКосметика» не заявляло до бюджетного відшкодування суму 416555 грн. по контрагенту ТОВ «Промхімскло». По відношенню до ТОВ «Роскосметиика» сума 1523498 грн. є сумою податкових зобов`язань з податку на додану вартість, яка виникла в результаті постачання товарів/ послуг на адресу ТОВ ТД «РосКосметика» та не може бути від`ємним значенням з податку. Позивач в своєму позові зазначає, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 12017150020002867 від 29.06.2017 року призвело до втрати ним контрагенту ПП «Organic Food», оскільки останній відмовився бути його партнером у бізнесі. В результаті вказаної втрати партнера, позивачу завдано майнову шкоду у виді неотриманого доходу у сумі 588782,04 грн. Відповідно до листа ПП «Organic Food» від 10.11.2017 року за вих. № 11-10/4, вбачається, що ПП «Organic Food» тимчасово припиняє співпрацю з компанією ТОВ «РосКосметика» з проханням відмінити всі раніше розміщенні заявки на виготовлення ароматів для ТОВ «РосКосметика», оскільки правоохоронними органами проведені обшуки та вилучені печатки, деяка оргтехніка та документація. Зі сторони ПП «Organic Food» гарантовано погашення заборгованості найближчим часом. Положеннями статті 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З пункту 3 частини 2 статті 11 цього Кодексу, вбачається, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2); - відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини 2). Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливістю суб`єктивного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. В даному випадку такі підстави відсутні. За відсутності підстав для застосування частини першої ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими і службовими особами ( ст.ст.1173,1174 ЦК України). Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся із позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 2 Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Таким чином, чинне законодавство чітко визначає порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. При цьому, встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, в даному випадку - прокуратури, а не суду, які за результатами визначення розміру такої шкоди виносять постанову, яка може бути оскаржена до суду. Фактичною підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1176 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Позивачем не доведено спричинення відповідачами матеріальної шкоди, наданий позивачем розрахунок ґрунтується на приблизних підрахунках та не підтверджений належними та допустимими доказами. Між відповідачами та завдання позивачем майнової шкоди відсутній причинно-наслідковий зв`язок, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди на загальну суму 702214,04 грн.. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у сумі 100000,00 грн., суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Оскільки позивачем не було надано доказів завдання йому відповідачами моральної шкоди, не вказано в чому саме полягають незаконні дії чи бездіяльність відповідачів, не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і ймовірним протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача, тому, враховуючі відмову у задоволенні позову, всі судові витрати пов`язані з розглядом справи несе позивач.

Outcome: dismissed