Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів в якому просила, з урахуванням доповнення до позовної заяви, визначити (встановити) суму заборгованості перед відповідачем ПАТ «Омега Банк» згідно з кредитним договором №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року і додатком №1 до кредитного договору; визнати не правочинним і недійсним, таким, що порушують права споживача, кредитний договір №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року і додатком №1 до кредитного договору; визнати недійсним договір застави від 14.06.2007 року, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований у реєстрі №14.06.2007 (з усіма змінами і додатками до нього), як забезпечення кредитного договору №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року і зобов'язати приватного нотаріуса Київського МНО [PERSON] виключити з реєстру застав та заборон відчуження запис про заставу та заборону відчуження автомобіля Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]; визнати договір факторингу №11 від 02.02.2012 (договір про відступлення прав за договором застави від 02.02.2012) укладені між відповідачами не правочинним і недійсним, таким, що заключний з порушенням прав споживача і банківської таємниці; зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №951 від 02.02.2012 року виключити з реєстру застав та заборон відчуження запис про заставу та заборону відчуження автомобіля Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та застосувати двосторонню реституцію, а саме: зобов'язати ПАТ «Омега Банк» повернути позивачеві сплачені по кредитному договору №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року відсотки, пеню, штрафні санкції, комісії, та інше, а позивача повернути ПАТ «Омега Банк» заборгованість за зобов'язанням; зобов'язати ПАТ «Омега Банк», відповідно до ч.3 ст.23 ЗУ «про захист прав споживачів» відшкодувати позивачу 11 860 доларів США, еквівалент 94359,03 грн., що дорівнює 30% від вартості наданої послуги у розмірі 35 448,00 доларів США; зобов'язати ТОВ ,,Вердикт Фінанс" повернути автомобіль Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] у володіння позивача, а у випадку неможливості повернення відшкодувати його вартість; стягнути солідарно з відповідачів судовий збір для забезпечення позову та інші видатки, пов'язані з участю в суді. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.06.2007 року [PERSON] уклала кредитний договір №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року з АКБ «ТАС-Комерцбанк», на придбання автомобіля Nissan X-Terra. Кредит надавався у сумі 35 448,00 доларів США строком з 14.06.2007 року по 13.06.2014 року і передбачав сплату процентів у розмірі 12,8% річних. Заставою був автомобіль Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], про що був укладений договір застави від 14.06.2007 року (з усіма змінами і додатками) та зареєстрований приватним нотаріусом київського міського нотаріально округу [PERSON] Графіком погашення заборгованості за додатком №1 кредитного договору №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 визначено погашення кредиту щомісяця рівними частками у сумі 422 долара США. 20.07.2007 року по 13.06.2014 року. При підписанні договору визначена в додатку №1 сума влаштовувала позивача. В 2011 році позивач введена в оману не вважала проблемою пропуск кількох платежів. Позивач 10.02.2012 року в відділенні АТ «Сведбанк» дізналась, що її кредитний договір проданий третій особі та 16.02.2012 року з листа відповідача дізналась, що відповідач порушив її законні інтереси та права, оскільки порушив банківську таємницю, порушив права споживача, право на отримання достовірної інформації. Вказує, що Додаток №1 до кредитного договору не відповідає законодавству України, розділ 6 кредит кредитного договору «Права Банку» - містить умови лише в інтересах банку, договір не містить відповідальності банку. Вважає, що кредитний договір в цілому на вимогу позивача має бути визнаний неправочинним, що тягне визнання недійсним договору застави, як забезпечення кредитного договору і не правочинним факторингу кредитного договору. Продаж оскаржуваного договору і договору застави призвели до порушення банківської таємниці. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ ,,Вердикт Фінанс" в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх необґрунтованістю та недоведеністю. Представник відповідача ПАТ «Омега Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача ТОВ ,,Вердикт Фінанс", дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.06.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року, за умовами якого банком надано позивачу кредит у сумі 35 448,00 доларів США, строком з 14.06.2007 року по 13.06.2014 року з відсотковою ставкою 12,8% річних. АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», виконано умови кредитного договору та надано позивачу кредит у сумі 35 448,00 доларів США, що не заперечується сторонами. 14.06.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та [PERSON] було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №з-2764, згідно п. 4 якого заставодавець (позивач) передав в заставу заставодержателю автомобіль марки Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ ,,Вердикт Фінанс" укладено договір факторингу №11 від 02.02.2012 року, згідно умов якого банк відступив ТОВ ,,Вердикт Фінанс" свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, зокрема і вимоги до позивача, що підтверджується витягом з реєстру боржників. 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ ,,Вердикт Фінанс" укладено договір про відступлення за договором застави, відповідно до умов якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 02.02.2012 року №11, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за договором застави рухомого майна, зокрема і вимоги до позивача, що підтверджується витягом з Додатку №1. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 3 ст. 203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути: вільним. Жодних зауважень чи застережень у позивача на момент укладення та підписання договору - не було. Підписання кредитного договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обов'язки, зазначені у договорі. Отже, між сторонами, відповідно до умов договору було досягнуто згоди щодо укладення вказаного договору та умов його виконання. Банк виконав умови кредитного договору та надав позивачу кредит на умовах та в розмірі у визначених у договорі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 6, 627 ЦК України, забезпечують сторонам свободу договору, в тому числі щодо визначення його умов. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника - позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно з положеннями ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладенні кредитного договору, позивач був ознайомлений з умовами надання кредиту, що посвідчив власним підписом на кредитному договорі. Укладаючи кредитний договір №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року, позичальник в п. 10.1 договору вказав, що усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; підписанням цього договору позичальник свідчить, що він до підписання договору ознайомився з усіма умовами, на яких АКБ «ТАС-Комерцбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов'язані з підприємницькою діяльністю , (у тому числі з умовами типових кредитних договорів банку), та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов'язаних з отриманням кредиту в АКБ «ТАС-Комерцбанк», та позичальник свідомо обрав умови кредитування, викладені в кредитному договорі №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року; позичальник засвідчив, що під час укладання та виконання кредитного договору позичальник не знаходився під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин (п.10.1. договору кредиту №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року). Сторони договору кредиту №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року погодили, що з укладанням цього договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та підтвердили, що не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними (п.10.10. договору кредиту №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року). Крім того, відповідно до п.10.11. кредитного договору, позичальник надав право банку на збір, зберігання, використання та поширення інформації, яка складає його кредитну історію. Відповідно до заяви-анкети позивача для надання кредиту від 07.06.2007 року, позивач письмово заявила, що цілком усвідомлює, що якщо вона буде не в змозі здійснювати платежі або виконувати кожну з вимог, зазначених у кредитному договорі, то АКБ «ТАС-Комерцбанк» матиме право вимагати від позивача дострокового виконання зобов'язань по кредиту, а також витребувати будь-яке майно, що належить позивачу, з метою покриття непогашеного боргу. Крім того, п.4 заяви-анкети для надання кредиту від 07.06.2007 року, позивач надала згоду на те, що право вимоги за кредитним договором може бути передано банком іншій особі або перейти до останньої в порядку, визначеному чинним законодавством України. Відповідно до ст.61 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Укладений кредитний договір є двостороннім правочином і він укладений на загальних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що відповідає ч. ч. 1- 6 ст. 203 ЦК України. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не надано належних та беззаперечних доказів на підтвердження позовних вимог щодо визнання не правочинними і недійсними, такими, що порушують права споживача, кредитного договору №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року із додатком №1 до кредитного договору, договору факторингу №11 від 02.02.2012 року та договору про відступлення прав за договором застави від 02.02.2012 року, а також щодо визнання недійсним договору застави від 14.06.2007 року, зареєстрованого у реєстрі №14.06.2007 року (з усіма змінами і додатками до нього), - зазначені вимоги позивача задоволенню не підлягають. Щодо вимоги позивача про визначення (встановлення) суми заборгованості перед відповідачем ПАТ «Омега Банк» згідно з кредитним договором №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року і додатком №1 до кредитного договору, то вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до вимог ст. ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а позивачем дане зобов'язання не виконано, не вказано кого з відповідачів стосується дана вимога, не доведено неможливість самостійного встановлення суми заборгованості перед ПАТ «Омега Банк». Оскільки основні вимоги позивача не підлягають задоволенню вимоги щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та застосування двосторонньої реституції, а саме: зобов'язати ПАТ «Омега Банк» повернути позивачеві сплачені по кредитному договору №2608/0607/64-020 від 14.06.2007 року відсотки, пеню, штрафні санкції, комісії, та інше, а позивача повернути ПАТ «Омега Банк» заборгованість за зобов'язанням; зобов'язати ПАТ «Омега Банк» відшкодувати позивачу 11 860 доларів США, еквівалент 94359,03 грн.; зобов'язати ТОВ ,,Вердикт Фінанс" повернути автомобіль Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] у володіння позивача, а у випадку неможливості повернення відшкодувати його вартість; стягнути солідарно з відповідачів судовий збір для забезпечення позову та інші видатки, пов'язані з участю в суді, також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від основних вимог позивача. Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо зобов'язання приватного нотаріуса Київського МНО [PERSON] виключити з реєстру застав та заборон відчуження запис про заставу та заборону відчуження автомобіля Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]та щодо зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №951 від 02.02.2012 року виключити з реєстру застав та заборон відчуження запис про заставу та заборону відчуження автомобіля Nissan X-Terra, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], дані вимоги є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки приватні нотаріуси Київського МНО [PERSON] та [PERSON] не є сторонами по даній цивільній справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В матеріалах справи, позивачем не наведені належні обґрунтування позовних вимог, не надано доказів, які підтверджують позовні вимоги. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed