Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

12 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду із даним позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02 лютого 1998 року посвідчений товарною біржею "Нове століття" та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що 02 лютого 1998 року між нею та [PERSON], [PERSON] на товарній біржі "Нове століття" було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яку було зареєстровано у КМ Жовтоводське МБТІ та отримано технічний паспорт на зазначену вище квартиру. Нотаріально договір купівлі-продажу квартири ними посвідчено не було, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі, нотаріального посвідчення не потребують. Посилаючись на те, що на час укладання нею договору купівлі-продажу квартири сторони досягли всіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просить позов задовольнити, оскільки на даний час за відсутності нотаріального посвідчення даного договору це обмежує її права щодо розпорядження майном, яке вона вважає належить їй на праві власності. Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. В письмовій заяві просить слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, заперечень щодо позову не надали. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ч.1,2 ст. 4 Закону України "Про власність", якій діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. В судовому засіданні із дослідженої копії договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири [ADDRESS]) вбачається, що він укладений 02 лютого 1998 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на товарній біржі "Нове століття" /а.с.6/. Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на той час ст.15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Окрім того, у тексті договору складеного на біржі зазначено, що цей договір підлягає реєстрації в БТІ. Позивачка виконала передбачені договором умови угоди, зареєструвавши квартиру у КП Жовтоводське МБТІ, та отримала технічний паспорт на цю квартиру. Фактично позивачка вступила у володіння і користування вказаною квартирою з 02.02.1998 року. Із копії паспорта на квартиру [ADDRESS] встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.7-8). На теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися придбаною квартирою та вчинити щодо неї будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу квартири не пройшов нотаріального посвідчення. Статті 391, 392 ЦК України ( в редакції 2003 року) встановили, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачка та відповідачі виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не протирічять інтересам держави чи третім особам, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним і визнання за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved