Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з позовом (уточненим) до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача суми пені у розмірі 71734,61 грн., трьох відсотків річних у розмірі 16167,51 грн. та інфляційних витрат у сумі 156432,50 грн. за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007 у загальному розмірі 244334,60 грн. та суму судового збору, повернувши позивачу надмірно сплачений судових збір. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору [PERSON] (надалі- Відповідач) отримала кредит від ПАТ "ОТП Банк" (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк»), у розмірі 23000,00 доларів США; строк дії кредиту - до 18.01.2027, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі FIDR+5.99% річних. 12.11.2010 між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного профілю, відповідно до якого ПАТ "ОТП банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007. У зв`язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі- Позивач) звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2014, що набрало чинності 13.05.2014, позов задоволено та стягнено з [PERSON] заборгованість за кредитом та суму пені за порушення строків сплати кредиту та процентів, а всього в сумі 182 114,59 грн, зазначене рішення Відповідачем своєчасно не виконано. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за адресою: [ADDRESS] , судову повістку про виклик до суду відповідач отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення від 16.12.2019. У матеріалах справи є заперечення представника відповідача від 21.11.2017, в яких він просить застосувати до заявлених у справі № 646/12784/16-ц позовних вимог про стягнення неустойки (пені) строк позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Відповідно до укладеного договору кредитної лінії № ML-702/002/2007 від 17.01.2007 ПАТ "ОТП Банк" надало [PERSON] кредит в розмірі 23 000,00 доларів США; строк дії кредиту - до 18.01.2027 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі FIDR+5.99% річних. Позивачем прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором було виконано в повному обсязі, надано Відповідачу кредит в сумі 23 000,00 доларів США ( а.с. 7-10). 12.11.2010 між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до якого ПАТ "ОТП банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007 (а.с.14-21). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2014, що набрало чинності 13.05.2014, задоволено позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та стягнено з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007 та суму пені за порушення строків сплати кредиту та процентів, а всього в сумі 182114,59 грн. ( а.с. 12-13). Згідно із довідкою, наданою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 12 грудня 2017 року за вих. № 867, Відповідач здійснювала погашення заборгованості за кредитом № ML-702/002/2007 за рішенням суду від 18.03. 2014: 29.01.2016 у сумі 10000,00 грн., 22.02.2016 у сумі 20000,00 грн., 23.03.2019 у сумі 20000,00 грн., 13.01.2019 у сумі 12000,00 грн., 24.10.2017 у сумі 120115.00 грн., на загальну суму 182115,00 грн.( а.с. 121). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання , як це передбачене п. 3 ст. 549 ЦК України. Позивач просить стягнути на його користь з Відповідача пеню у сумі 71734,61 грн., з посиланням на несвоєчасне виконання нею зобов`язання за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007. Проте, з підстав несвоєчасного виконання Відповідачем умов зазначеного кредитного договору ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду із позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007 та суму пені за порушення строків сплати кредиту та процентів, а всього в сумі 182 114,59 грн. Позов задоволено в повному обсязі, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2014 набрало чинності 13.05.2014. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липні 2018 року у справі 310/11534/13-ц зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2014 про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Отже, після настання строку кредитування внаслідок направлення банком вимоги про негайне повернення кредиту в повному обсязі, позивач має право на стягнення з [PERSON] тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені у сумі 71 734, 61 грн, слід відмовити. Щодо застосування строків позовної давності, які просив застосувати представник відповідача до стягнення суми пені, враховуючи уточнені позовні вимоги, суд в цій частині позову дійшов висновку про відмову у позові, тому строк давності не застосовується. Щодо вимог про стягнення з Відповідача трьох відсотків річних у сумі 16 167, 51 грн., суд приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за не виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач прострочила виконання зобов`язання за договором, що підтверджується рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.02.2014, що набрало чинності 13.05.2014, у справі № 645/620/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007. Прийняття судом рішення за позовом кредитора про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обв`язок по виконанню судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Внаслідок такого рішення залишаються зобов`язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора на нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України за час невиконання такого рішення. Зазначена позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що у тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України. Згідно зі ст. 1046 ЦК України предметом договору позики можуть бути як грошові кошти, так і інші речі, визначені родовими ознаками. Оскільки відповідно до положень ст. 1054 та ст. 1058 ЦК України предметом кредитного договору та договору банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, до спірних правовідносин, які пов`язані з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідачем сплачена сума заборгованості за кредитним договором № ML-702/002/2007 29.01.2016 у сумі 10000,00 грн., 22.02.2016 у сумі 20000,00 грн., 23.03.2019 у сумі 20000,00 грн., 13.01.2019 у сумі 12000,00 грн., 24.10.2017 у сумі 120115.00 грн., на загальну суму 182115,00 грн. Отже, за період з 13 травня 2014 року по 29 січня 2016 року сума трьох відсотків річних за 627 днів з рахуванням суми заборгованості 182 144,59 грн. становить 9 386,68 грн. (182114,59 х 3х627/365/100); за період з 29 січня 2016 року по 22 лютого 2016 року сума трьох відсотків річних за 25 днів з рахуванням суми заборгованості 172 144,59 грн. становить 353,72 грн. (172114,59 х 3х25/365/100); за період з 22 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року сума трьох відсотків річних за 31 день заборгованості з рахуванням суми заборгованості 152 144,59 грн. становить 387,66 грн. (152114,59 х 3х31/365/100); за період з 23 березня 2016 року по 13 січня 2017 року сума трьох відсотків річних за 297 днів з рахуванням суми заборгованості 132 144,59 грн. становить 3 225,78 грн. (132114,59 х 3х297/365/100), на загальну суму 16 167 грн. 51 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] трьох відсотків річних у сумі 16 167 грн. 51 коп. за несвоєчасне виконання нею грошового зобов`язання за кредитним договором № ML-702/002/2007 від 17.01.2007, виходячи з вищенаведеного розрахунку. Крім того, Позивачем заявлена вимога про стягнення з Відповідача інфляційних нарахувань у сумі 156432,50 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення. За період з 13 травня 2014 року по 29 січня 2016 року сума інфляційних нарахувань з рахуванням суми заборгованості 182 144,59 грн. становить 126 908,23грн.; за період з 22 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року інфляційні нарахування з рахуванням суми заборгованості 152 144,59 грн. становить 1 521,45 грн.; за період з 23 березня 2016 року по 13 січня 2017 року сума інфляційних нарахувань з рахуванням суми заборгованості 132 144,59 грн. становить 14 138,74 грн.; за період з 13 січня 2017 року по 24 жовтня 2017 року сума інфляційних нарахувань з рахуванням суми заборгованості 120 144,59 грн. становить 13 864,03 грн. на загальну суму 156 432,50 грн. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача інфляційних нарахувань у сумі 156 432, 50 грн. Крім того, при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілення судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовні вимоги Позивача задоволені частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 589, 00 грн. (172 600,01 *3665, 02 грн./244 334, 60). На підставі ст.ст.11, 15, 22, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial