Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] ПАТ "Трест "Київміськбуд - 3" "Київміськбуд - 3" про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним відстороненням від роботи. Позивач звертаючись із вказаним позовом до суду обгрунтував позовні вимоги тим, що працював в ПАТ "Трест "Київміськбуд - 3" з 1985 року р по 08.11.2013 року . Позивач зазначав, що наказом відповідача від 04.10.2010 року №142 позивач був переведений на роботу на посаду експедитора. Позивач зазначав, що у зв"язку із сімейними обставинами, йому було надано за його заявами відповідачем відпустки без збереження заробітної плати за період роботи 04.10.2010 року по 09.01.2011 року строком на 97 календарних днів, та по догляду за дитиною за період з 10.01.2011 року по 31.08.2011 року стоком на 234 календарних днів. Позивач зазанчав, що відповідач не допустив його до роботи на посаді експедитора,з 04.10.2010 року та начальник відділу кадрів повідомила йому в усній формі, що у разі якщо буде робота його викличуть на роботу, а тому він чекав його виклику на роботу та не виходив на роботу з 01.09.2011 року. Позивач зазначає, що відповідач у порушення вимог трудового законодавства звільнив його з роботи з 01.09.2011 року наказом №132-к від 08.11.2013 року, майже через два роки з часу встановлення обставини про прогул, що суперечить вимогам ст.148 КЗпП України. Позивач зазначає, що протиравними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 7000 грн., оскільки був змушений нервувати, звертатися до лікарів зі скаргами на стан здоров"я, про що надано докази до матеріалів справи, а тому просить суд позов задовольнити (а.с.191-192) поновити [PERSON] на роботі на посаді експедитора ПАТ "Трест "Київміськбуд-3", стягнути з ПАТ "Трест "Київміськбуд-3" на користь [PERSON], середний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 64328,00 грн., стягнути з ПАТ "Трест "Київміськбуд-3" моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача проти позову заперчували, подали письмові заперечення проти позову ( а.с.36-40,193-194) посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів про його відсторонення від роботи з 04.10.2010 року, та за його заявами та наказами відповідача перебував у відпустках. Зазначали, що 01.09.2011 року позивач без поважних причин не вийшов на роботу, про що свідчать доповідні записки інженера [PERSON] від 09.09.2011 року, ст.інспектора відділу кадрів [PERSON] від 05.09.2011 року, що протягом часу з 01.09.2011 року по 08.11.2013 року відповідач намагався з"ясувати поважні причини невиходу на роботу позивача, виїзжав до нього додому, але в решті решт видали наказ про звільення позивача із посади за прогул у 2013 році. У судовому засіданні представники відповідача підтримали обгрунтування проти позову та просили суд у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.4 ст. 40. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповдіно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до ст.148. КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відпоідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Судом встановлено, що наказом №132-к від 08.11.2013 року позивача було звільено з посади експедитора з 01.09.2011 року наказом №132-к від 08.11.2013 року, майже через два роки з часу встановлення обставини про прогул (а.с.58), в порушення встановлених строків передбачених ст. 148 КЗпП України. Як зазначили у судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], що відповідача не бачити на роботі з 2010 року, що він декілька разів проходив із своєю дружиною до відділу кадрів але на рооту не виходив. Свідом [PERSON], яка є доужиною позивача, зазначала, що у неї не викликало питань чому її чоловік не ходить на роботу, оскілки вона не могла поставити йому такі запитання.Позивач зазаничав, що відповідач не допустив його до роботи на посаді експедитора, з жовтня 2010 року , т.б. незаконно відсторонив від посади.Відповідно до ст. 46.КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що згідно поданих заяв позивача на адресу відповідача позивачу було надано відпустки без збереження заробітної плати за період роботи 04.10.2010 року по 09.01.2011 року строком на 97 календарних днів, та по догляду за дитиною за період з 10.01.2011 року по 31.08.2011 року стоком на 234 календарних днів ( а.с.43-46). Як вбачається із матеріалів справи позивач у справі за його заявами пербував у відпстках, доказів про відсторонення від викоання обов"язків експедитора суду не надава, а тому суд не погоджується із такими твердженнями позивача, оскільки вони є хибнтими та необгрунтованими. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача, йому було завдано моральні страждання, він був змушений звертатися до лікарів, про що надав докази до матеріалів справи, а тому просить також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. суд не погоджується із розрахунокм позивча щодо суми середнього заробітку, оскільки він пораховний у супереч вимог ст. Постанови Кабінету міністрів України "про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 року №100, натомість погоджується із розрахунком налданим позивачм, та розраховує середній заробіток за перідр 02.09.2011 року по день ухвалення судом рішення суду 14.05.2014 року у розмірі 678 робочих днів. Відповідно до ст. 237-1КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач не надав суду доказів, що звернення його до лікарів саме пов"язані із відстороненям його від роботи з боку відповідача та незаконним звільенням і між цими доказами є причиний зв"язок., а тому суд на власний розсуд вважає, що позивачу завдано моральну шкоду у розмірі 300 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial