Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач ПАТ " Дельта Банк ", в особі представника Духоти І.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 18 лютого 2013 року шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, сторони уклали кредитну угоду, відповідно до умов заяви № 011-19520-180213 від 18 лютого 2013 року, та на підставі якої банк надав відповідачу кредит у сумі 15 000 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на вказаний відповідачем рахунок. Відповідач [PERSON] скористався кредитною лінією, проте, не виконує належним чином зобов"язання за договором, в результаті чого станом на 16 липня 2014 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 21798, 50 грн., з яких тіло кредиту: 9573, 50 грн.; прострочене тіло кредиту 5400 грн.; заборгованість за відсотками 0, 00 грн.; заборгованість за комісіями 6825 грн. А тому, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту у сумі 21798, 50 грн. та понесені судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з"явився, згідно поданої заяви просив справу слухати у його відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує, згідний на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" у відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 646833, довідки АА № 267752 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, як юридична особа зареєстроване 05 жовтня 2009 року державним комітетом статистики України в м. Києві, форма власності приватна, вид діяльності: комерційні банки. У відповідності до Статуту Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", затвердженого загальними зборами акціонерів від 30 січня 2012 року та погодженого Національним банком України 22 червня 2012 року ПАТ "Дельта Банк". За рішенням позачергових загальних зборів акціонерів №2 від 30.01.2012 року, Банк набуває статусу банку з іноземним капіталом. 09 серпня 2013 року між ПАТ „Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта відповідно до умов заяви № 011-19520-180213 від 18 лютого 2013 року, та згідно якої банк надав відповідачу кредит у сумі 15 000 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на вказаний відповідачем рахунок. Згідно п. 2.5 ч.3 договору, відповідач до підписання договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовану сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Однак, відповідачем [PERSON] зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом не виконувались належним чином. Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 16 липня 2014 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 21798, 50 грн., з яких - тіло кредиту 9573, 50 грн., прострочене тіло кредиту 5400 грн., заборгованість за відсотками 0, 00 грн., заборгованість за комісіями 6825 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона "позикодавець" передає у власність другій стороні "позичальникові" грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів "суму позики" або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за кредитним договором від 18 лютого 2013 року на загальну суму 21798, 50 грн., а також понесені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 530, 1046, 1054 ЦК України та

Outcome: approved