Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] і просила встановити порядок користування квартирою. У відповідності до останньої редакції позовних вимог від 24.12.2015р. просила виділити її сину у користування як власнику 1/2 частини у праві власності на квартиру [ADDRESS] кімнату площею 20,0 кв. метрів з лоджією, іншому співвласнику - [PERSON] - кімнату площею 17,4 кв. м з лоджією, залишивши третю житлову кімнату площею 25,5 кв. метрів та інші допоміжні приміщення квартири у спільному користуванні співвласників. З урахуванням визначення порядку користування квартирою Позивач також просить зобов'язати балансоутримувача будинку Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Український Експертний Центр" відкрити окремі особові рахунки по сплаті комунальних послуг на ім'я співвласників квартири. Крім того, Позивач просить стягнути з [PERSON] половину понесених нею витрат на утримання квартири в розмірі 10444,33 гривень. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що у відповідності до договору дарування від 24 грудня 2012 року [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Інша 1/2 частина у праві власності на квартиру належить Відповідачу [PERSON] на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2011р. [PERSON], як мати малолітнього [PERSON], вказує, що у неї, склались неприязні стосунки з Відповідачем, спільного рішення щодо порядку користування квартирою вони не мають, Позивач просить вирішити дане питання у судовому порядку. Крім того, Позивач вказує, що у з моменту визнання за Відповідачем права власності на 1/2 частку квартири вона жодного разу не сплатила за комунальні послуги, всі витрати несе виключно Позивач, у зв'язку з чим за період з серпня 2011 року по грудень 2013 року Відповідач має компенсувати їй половину сплачених коштів, яка згідно з розрахунком Позивача складає 10444,33 гривень. До початку розгляду справи по суті Відповідачем через представника подано зустрічний позов, згідно з яким [PERSON] просила в порядку визначення порядку корисутваня квартрою житлову кімнату площею 20,0 кв. метрів виділити саме їй, а кімнату площею 17,4 кв.м - іншому співвласнику - Позивачу. У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав. Представник Відповідача підтримав зустрічний позов. Крім того, заперечував проти стягнення з [PERSON] коштів, сплачених [PERSON] за комунальні послуги, посилаючись на те, що [PERSON] фактично у квартирі не проживала внаслідок чинення їй перешкод у цьому зі сторони [PERSON], що підтверджується рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2013 року про вселення [PERSON] у квартиру, яке було виконане лише 31 жовтня 2014 року. Представник ТОВ "Перший Український Експертний Центр" у судове засідання представника не направив. Заслухавши пояснення Сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зустрічні позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 24.12.2012р. малолітньому [PERSON] належить 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Батьками неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Інша 1/2 частки у праві власності на вказану квартиру належать [PERSON] на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2011р. Спільна квартира, як вбачається з технічного паспорту, має загальну площу в розмірі 115,1 кв. метри, з яких 63,5 кв.м - це жила площа. Житлова площа складається з трьох кімнат площею 20,0, 17,4 та 25,5 кв.метрів. Окрім того, в квартирі розміщений коридор (25,5 кв.м), ванна (8,0 кв.м), вбиральня (2,5 кв.м), кухня (14,4 кв.м) та дві лоджії (0,7 та 0,5 кв.м). (а.с.125-126) Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. У судовому засіданні встановлено і Сторонами не заперечується, що на сьогодні відсутня домовленість між сторонами щодо порядку користування квартирою. У відповідності до законодавства кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Встановлено, що частки співвласників у праві власності на квартиру є рівними, а отже, на нього припадає 31,75 кв. метри житлової площі. Як Позивач, так і Відповідач спільні у своїх позиціях щодо необхідності визначення для кожного з них однієї з двох кімнат площею 20,0 кв.м або 17,5 кв.м (з відповідною примикаючою лоджією) та залишенням у спільному користуванні усіх інших приміщень квартири, в тому числі - житлової кімнати площею 25,5 кв.м. Разом з тим позиції Сторін різняться в тому, що і Позивач, і Відповідач вимагають визначення у своє користування більшої за площею кімнати (20,0 кв.м). В даному випадку суд враховує, що кімнати запропоновані Сторонами для визначення їм у користування за своєю площею не перевищують ідеальних часток співвласників у праві спільної власності, а тому суд вважає можливим саме таким чином визначити порядок користування квартирою. Визначаючи сторону, в користування якої слід передати кімнату з більшою площею (20,0 кв.м) суд виходить з положень міжнародного законодавства з питань захисту прав дитини. Так, у відповідності до ст.25 Загальної декларації прав людини (1948) діти мають право на особливе піклування і допомогу. Принципом 8 Декларації прав дитини (1959) визначено, що дитина повинна за будь-яких обставин бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Таким чином, враховуючи, що права Сторін на користування квартирою є рівними, пріоритет у праві користування кімнатою більшого розміру суд надає неповнолітньому співвласнику - [PERSON] - для забезпечення найбільш сприятливих умов для його розвитку, навчання та проживання, в тому числі у зв'язку з необхідністю проживання разом з ним його батьків (або одного з них). У зв'язку з визначенням порядку користування квартирою двома співвласниками суд вважає можливим задовольнити вимоги також і щодо відокремлення їх особових рахунків на сплату комунальних послуг та зобов'язання балансоутримувача будинку - ТОВ "Перший Український Експертний Центр" укласти відповідні договори окремо з кожним співвласником з цього приводу. Що стосується вимог Позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] половини витрат, понесених нею на оплату комунальних послуг в період з серпня 2011 року по грудень 2013 року, то суд в даному випадку враховує, що [PERSON], в інтересах якого заявлений позов, набув право власності на 1/2 частину квартири лише з 24.12.2012р., а тому вимоги про стягнення коштів сплачених на утримання квартири за період до зазначеної дати не відповідають його правам. Крім того, як встановлено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.11.2013р., яке набрало чинності 04.02.2014р., [PERSON] не мала можливості користуватись належним їй майном (1/2 квартири [ADDRESS]) з вини [PERSON], яка чинила перешкоди їй у цьому. Виконавче провадження в частині вселення [PERSON] у квартиру було закінчене у зв'язку з виконання рішення лише 31.10.2014р. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] коштів, сплачених за комунальні послуги та утримання майна в період, в який Відповідач не мала змоги користуватись житлом у повному обсязі з вини Позивача, суд вважає безпідставними.

Outcome: partial