Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 07.08.2008 року між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 0201/0808/71-114, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 36000 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Станом на 27.08.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 34434,80 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 26866,93 доларів США; заборгованості за відсотками в сумі 4216,19 доларів США; заборгованості по пені в сумі 3351,68 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором, між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] 07.08.2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку банку трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк", та Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами своїх прав вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями по кредитному договору № 0201/0808/71-114 від 07.08.008 року та іпотечному договору № б/н від 07.08.2008 року. Враховуючи наведене, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201/0808/71-114 від 07.08.2008 року в сумі 275237,36 грн. на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернути стягнення на трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів, а також стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та мсіце розгляду справи. У зв'язку з відсутністю в судовому засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних пристроїв не здійснювалось. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.08.2008 року між ПАТ "Сведбанк"" та [PERSON] укладено кредитний договір № 0201/0808/71-114, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 36000 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. [PERSON] в порушення умов договорів свої зобов'язання в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом не виконала. Станом на 27.08.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 34434,80 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 26866,93 доларів США; заборгованості за відсотками в сумі 4216,19 доларів США; заборгованості по пені в сумі 3351,68 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором, між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] 07 серпня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк", та Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами своїх прав вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями по кредитному договору № 0201/0808/71-114 від 07.08.2008 року та іпотечному договору № б/н від 07.08.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання -звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.35 цього Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З наданих представником позивача доказів вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону України "Про іпотеку" банком направлялася відповідачу 08 травня 2013 року, позивач ставив перед відповідачем питання про виконання основного зобов'язання. Наведене свідчить про те, що іпотекодержателем дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та направлено письмову вимогу іпотекодавцю, передбачену ст.35 Закону "Про іпотеку". Судом встановлено, що отримавши письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов'язання за кредитним договором, [PERSON] жодних дій по усуненню вказаного порушення не вчинила, заборгованість за договором не погасила. Наведене свідчить про неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань та про порушення прав позивача. Не погоджуючись із рішенням суду від 08.11.2013 року відповідач надала заяву про його перегляд, яку обгрунтувала тим, що не була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи та вказала, що згідно Закону України «Про мораторій» не може бути примусове стягнення іпотечного майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина за споживчими кредитами наданими йому кредитними установами в іноземній валюті. Крім того вказала, що нею було частково повернуті кредитні кошти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась та не надала суду доказів на підтвердження вищевказаних обставин. Що ж стосується положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон), який набрав чинності 07.06.2014 року, то суд вважає, що даний Закон не є підставою для відмови в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки виходячи з наступного. За наявності загальних правових підстав для примусового стягнення на належне відповідачу майно таке стягнення підлягає зупиненню в порядку, визначеному ст.217 ЦПК України на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" за наявності передбачених ст.1 цього Закону підстав. Відповідно до ст. 1 даного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами. Разом з тим, з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що у власності [PERSON] знаходиться інше нерухоме житлове майно, тому в даному випадку, спірне іпотечне майно не підпадає під критерії визначені в ст. 1 Закону. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Отже судом було вжито всіх, передбачених ЦПК України заходів з метою реалізації стороною своїх процесуальних прав та дотримання принципів змагальності. Враховуючи вимоги заявлені позивачем, слід встановити спосіб реалізації предмета застави із застосуванням процедури продажу, встановленої Законом України "Про виконавче провадження", вказавши початкову вартість майна, яке перебуває в іпотеці, в сумі 380200 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід звернути стягнення на трикімнатну квартиру № 52, загальною площею 65,5 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS], з початковою ціною 380200 гривень, що належить на праві власності [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201/0808/71-114 від 07 серпня 2008 року в розмірі 275237 гривень 36 копійок перед ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", шляхом проведення прилюдних торгів, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved