Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], в якому просить суд зняти арешт та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, з усього майна, яке належить їй - [PERSON], накладені постановою державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Балалайкіною К.В. від 30.05.2014року. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 30.05.2014року постановою державного виконавця Балалайкіною К.В. за виконавчим провадженням №42672550, на виконання виконавчого листа № 520/11022/13-ц, виданого 12.03.2014року Київським районним судом м. Одеси було накладено арешт на все її майно. 27.06.2014року, як зазначає позивачка, державний виконавець Балалайкіна К.В., згідно заяви стягувача, повернула виконавчий лист, однак арешт з майна знято не було. Позивачка вказує, що 23.07.2014року рішенням апеляційного суду Одеської області, рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року по справі № 520/11022/13-ц, за яким видано вказаний виконавчий лист було скасовано. Також позивачка зазначає, що 22.10.2014року вона звернулася до начальника Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з неї виконавчого збору та зняття арешту з її майна, однак 13.11.2014року їй було відмовлено у задоволенні заяви. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що рішенням апеляційного суду Одеської області, рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2014року по справі №520/11022/13-ц, за яким видано виконавчий лист та у подальшому накладено арешт та заборону відчуження майна, було скасовано, [PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття арешту та заборони відчуження майна. У судовому засіданні 14.04.2015року позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. У судовому засіданні 14.04.2015року третя особа - [PERSON] та її представник не заперечували проти задоволення позову [PERSON] про зняття арешту та заборони відчуження будь-якого майна. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2014року було стягнуто у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 424 569,00грн. 12.03.2014року, на виконання зазначеного рішення суду, Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист. Постановою державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Балалайкіною К.В. від 30.05.2014року ВП№42672550 при примусовому виконанні виконавчого листа №520/11022/13-ц, виданого 12.03.2014року Київським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 424 569,00грн. з [PERSON] на користь [PERSON], було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON]. Постановою державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Балалайкіною К.В. від 27.06.2014року ВП№42672550 виконавчий лист №520/11022/13-ц, виданий 12.03.2014року Київським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 424 569,00грн. було повернуто стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", тобто стягувач подав заяву про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.07.2014року рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2014року було скасовано, позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволено частково, стягнуто на користь [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] 240 916,67грн. та судовий збір у сумі 195,27грн., з [PERSON] 172 083,33грн. та судовий збір у сумі 139,47грн., в решті позову відмовлено. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист виданий по справі №520/11022/13-ц, однак у постановах державного виконавця помилково зазначено виконавчий лист №520/110022/13-ц. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Суд також зазначає, що відповідно до положень ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2014року по справі №520/11022/13-ц, на підставі якого, 12.03.2014року було видано виконавчий лист, та у подальшому, постановою державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Балалайкіною К.В. від 30.05.2014року ВП№42672550 при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа, накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON], було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.07.2014року, а також враховуючи, що вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачеві, у зв'язку з подачею ним заяви про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved