Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії відповідача - адвоката [PERSON] щодо складення та направлення позивачу адвокатського запиту від 03 березня 2014 року; заборонити відповідачу - адвокату [PERSON], здійснювати використання інформації та документів, які отримані ним на підставі договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року. 28 березня 2014 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив визнати недійсним договір про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року, укладений між адвокатом [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Призма Бета»; заборонити - адвокату [PERSON] та Товариству з обмеженою відповідальністю «Призма Бета» здійснювати використання інформації та документів, які отримані адвокатом [PERSON] від Товариства з обмеженою відповідальністю «Призма Бета» за договором про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року; стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що договір про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року, укладений між відповідачем та ТОВ «Призма Бета», передбачає незаконну передачу конфіденційної інформації, у зв'язку з чим вважає його недійсним в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Крім того, посилаючись на недійсність договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року, за яким передавалась інформація, а також на особливий статус такої інформації як комерційної таємниці, позивач вбачає підстави для заборони використання інформації, яка передавалась за договором. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з викладених у позові підстав. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти заявленого позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що інформація покладена в основу адвокатського запиту отримана ним законно для виконання доручень ТОВ "Призма Бета" згідно договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року, не є конфіденційною та не підпадає під поняття комерційної таємниці. При цьому договір укладено у відповідності до чинного законодавства України, будь-які підстави для визнання договору недійсним та заборони використання інформації, отриманої за договором, відсутні. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Призма Бета» заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначила про те, що договір про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року укладений між особами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, не містить жодних умов, які суперечать положенням чинного законодавства. Стверджує, що укладення оспорюваного договору, в тому числі і надання відповідачу-1 необхідної для виконання договору інформації не порушує жодних прав позивача чи третіх осіб, що на думку відповідача-2, виключає наявність у позивача права на позов. Крім того, відповідач ТОВ «Призма Бета» посилаючись на надані ним суду докази та документи, вказує на законність отримання ним інформації та електронних документів, які в подальшому були передані [PERSON] для виконання доручень за договором, та стверджує, що вказана інформація не є комерційною таємницею, не має іншого статусу, який обмежує право ТОВ «Призма Бета» використовувати її у своїй господарській діяльності, в тому числі при виконанні оспорюваного договору про надання правової допомоги. Вважає відсутніми будь-які підстави для заборони йому та відповідачу [PERSON] здійснювати використання зазначеної інформації. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 лютого 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Призма Бета» укладеного договір про надання правової допомоги, згідно якого [PERSON], право якого здійснювати адвокатську діяльність посвідчується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №682 від 25.06.2009 року, взяв на себе обов'язки щодо надання ТОВ «Призма Бета» правової допомоги, яка згідно пункту 1.1. договору включала в себе зокрема: надання усних та письмових правових консультацій, роз'яснень, пропозицій, юридичних висновків з питань застосування законодавства України у господарській діяльності ТОВ «Призма Бета»; здійснення юридичного аудиту господарської діяльності ТОВ «Призма Бета»; здійснення аналізу наявної у ТОВ «Призма Бета» господарської документації на предмет її відповідності вимогам законодавства, правам та законним інтересам ТОВ «Призма Бета»; захист прав та законних інтересів ТОВ «Призма Бета» у судових провадженнях, учасником яких є ТОВ «Призма Бета», включаючи проте не обмежуючись: представництво інтересів ТОВ «Призма Бета» як кредитора у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Дніпровська пристань» (код ЄДРПОУ 30605029); представництво інтересів ТОВ «Призма Бета» в інших провадженнях, вказаних ТОВ «Призма Бета»; вчинення за дорученням ТОВ «Призма Бета» та на його користь інших дій юридичного характеру. Відповідно до пункту 2.3.2 Договору [PERSON] надано право вимагати від ТОВ «Призма Бета» в повному обсязі і в обумовлені строки всю інформацію, в тому числі документально оформлену, необхідну для здійснення юридичного обслуговування. Згідно положень пункту 2.2.3 Договору на ТОВ «Призма Бета» покладено обов'язок надавати відповідачу-1 повно, достовірно і в обумовлені строки всю інформацію, в тому числі документально оформлену, необхідну для надання правової допомоги за договором. Згідно статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно вимог статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Аналізуючи положення договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року в контексті вказаних норм закону та підстав заявленого позову, суд дійшов висновку, що він в повній мірі відповідає положенням законодавства, при цьому відсутні будь-які підстави для визнання такого договору або його частини недійсними. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість тверджень позивача про недійсність договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року. В процесі виконання договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2014 року ТОВ «Призма Бета» доручило адвокату [PERSON] здійснення юридичного аудиту господарської діяльності ТОВ «Призма Бета», здійснення аналізу наявної у ТОВ «Призма Бета» господарської документації на предмет її відповідності вимогам законодавства, правам та законним інтересам ТОВ «Призма Бета», захист прав та законних інтересів ТОВ «Призма Бета» як кредитора у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Дніпровська пристань" (код ЄДРПОУ 30605029). На виконання положень пункту 1.1., підпункту 2.2.3 пункту 2.2., підпунктів 2.3.2 пункту 2.3. Договору ТОВ «Призма Бета» надав адвокату [PERSON] паперові та електронні документи, серед яких містилась інформація, яка давала підстави для висновку про проведення та складення Звіту незалежного аудитора про виконання узгоджених процедур щодо аналізу фінансового стану приватного акціонерного товариства «Дніпровська пристань», а також інші документи, які містилися у ТОВ «Призма Бета» та мали могли мати відношення до предмету надання адвокатом [PERSON] правової допомоги. Відмовляючи у задоволенні позову, суд відхиляє за безпідставністю твердження позивача про те, що інформація, відносно якої виник спір у справі, була набута ТОВ «Призма Бета» у незаконний спосіб, що, на думку позивача, виключало можливість використання ТОВ «Призма Бета» такої інформації у господарській діяльності, зокрема, й її передачу адвокату [PERSON] за договором про надання правової допомоги, з огляду на таке. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що впродовж декількох років офіс ТОВ «Призма Бета» розташовано у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Генерала Ватутіна, 2-Т. Згідно наявних у справі матеріалів вказане приміщення належить ТОВ «Призма Бета» на праві власності. Увесь цей час ТОВ «Призма Бета» використовувало технічне обладнання, встановлене в належному йому приміщенні, включаючи й сервери. Одночасно з ТОВ «Призма Бета» цим же сервером користувалися й інші юридичні особи. Сервери постійно використовувались ТОВ «Призма Бета» до їх вилучення Печерським РУГУ МВС України в м. Києві. За постановою слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 05 жовтня 2012 року про проведення виїмки, винесеною в межах кримінальної справи № 06-15922, порушеної за фактом фіктивного підприємництва шляхом створення ТОВ «Маттіс Плюс», було постановлено, зокрема провести виїмку в офісі ТОВ «Призма Бета», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Генерала Ватутіна, 2-Т, комп'ютерного обладнання (серверу) вказаного підприємства. В той же день, 05 жовтня 2012 року, було проведено виїмку в результаті якої було вилучено сервери, що знаходились в офісному приміщенні ТОВ «Призма Бета». В подальшому на підставі постанови слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Розінкевичем В.В. від 15.11.2012 року про призначення комп'ютерно-технічної експертизи, винесеної в межах кримінальної справи № 06-15922, проведення вказаної експертизи доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, за результатами якої складено висновок, відповідно до якого на наданому на дослідження сервері HP Proliant DL 380 серійний номер: GB8615457L, вилученому під час виїмки 05.10.2012 року, виявлено 43003 файли із ключовими словами «Призма Бета», «Arricano» у вмісті та метаданих. Характеристики виявлених файлів разом з виявленими файлами скопійовані на диски для лазерних систем зчитування, які додаються до висновку експерта. Також виявлено повідомлення електронної пошти, які в своєму вмісті та метаданих містять слова «Призма Бета», «Arricano». Повідомлення електронної пошти у форматі .MSG скопійовані на диски для лазерних систем зчитування, що додається до висновку експерта. На сервері HP Proliant DL 380 серійний номер: GB86143BMN виявлено базу даних поштового серверу Microsoft Exchange. Дані з бази даних експортовані у форматі .MSG та скопійовані на диски для лазерних систем зчитування, що додається до висновку експерта.» ТОВ «Призма Бета» подало до слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Розінкевича В.В. заяву від 13.12.2012 року щодо необхідності отримання ТОВ «Призма Бета» висновку експерта з додатками до нього, підготовленого за результатами експертизи комп'ютерного обладнання, вилученого з офісу ТОВ «Призма Бета» у відповідності до постанови від 05.10.2012 року про проведення виїмки. В матеріалах справи міститься відповідь від 14.12.2012 року № 54/91 слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Розінкевича В.В. на заяву ТОВ «Призма Бета», в якій зазначено, що, враховуючи необхідність використання інформації та документів, які просить надати заявник, в господарській діяльності ТОВ «Призма Бета», слідчим надаються представнику ТОВ «Призма Бета» наступні документи: - належним чином завірена копія Висновку експерта від 28.11.2012 року № 18-251; - належним чином завірені додатки до Висновку експерта від 28.11.2012 року № 18-251 в паперовому вигляді; - інформацію із серверів, вилучених на підставі постанови від 05.10.2012 року про проведення виїмки, в електронному вигляді. Як вбачається із пояснень відповідачів по справі та не спростовується позивачем, серед інших відомостей, отриманих ТОВ «Призма Бета» на вказаних серверах, містився також проект Звіту незалежного аудитора про виконання узгоджених процедур щодо аналізу фінансового стану приватного акціонерного товариства «Дніпровська пристань», а також інша інформація, яка давала підстави для висновку про складення такого звіту. Відмовляючи у задоволенні позову, суд доходить до висновку про те, що отримання ТОВ «Призма Бета» інформації від слідчого було законним, з огляду на таке. Суд приймає до уваги, що в наданій письмовій відповіді від 14.12.2012 року № 54/91 слідчим Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Розінкевичем В.В. не було вказано про заборону розголошувати відомості досудового розслідування, які були надані слідчим представнику ТОВ «Призма Бета», а навпаки прямо зазначено, що дана інформація надається ТО "Призма Бета" у зв'язку із необхідністю використання її в господарській діяльності ТОВ «Призма Бета». Таким чином, слідчий Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Розінкевич В.В. надав інформацію з вилучених серверів для використання її в господарській діяльності ТОВ «Призма Бета», що є, фактично, підтвердженням надання згоди на її використання у господарській діяльності ТОВ «Призма Бета» без застережень. Окрім вищевказаних документів, на підтвердження законності отримання інформації, ТОВ «Призма Бета» надано письмовий доказ - Експертний висновок по питанням українського права від 17.06.2013 року, який був підготовлений професором, доктором юридичних наук Беляневич О.А., в якому зокрема підтверджено висновок про те, що законодавець не виключає можливість розголошення відомостей досудового розслідування 1) за дозволом слідчого або прокурора, і 2) в тому обсязі, в якому це можливо (частина 1 ст. 221 КПК). У необхідних випадках слідчий попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування у зв'язку з їх участю в ньому, про їх обов'язок не розголошувати такі відомості. Суд бере до уваги, що слідчим Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві на підставі відповідної заяви представника ТОВ «Призма Бета» була видана копія Висновку експерта та інформація з серверів, вилучених в офісі ТОВ «Призма Бета» на підставі Постанови про проведення виїмки від 05.10.2012 року, в електронному вигляді. Таким чином, суд дійшов висновку, що представник ТОВ «Призма Бета» був ознайомлений з Висновком експерта (тобто матеріалами досудового розслідування) та отримав вказані вище документи в електронному виді у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З вказаної норми вбачається, що посадові особи органів державної влади та місцевого самоврядування мають діяти лише в тих межах, що передбачені чинним законодавством, натомість інші особи мають право діяти будь-яким чином, якщо це не заборонено законодавством України. Тому, дії ТОВ «Призма Бета» є цілком правомірними, оскільки чинним законодавством України не заборонено звертатись до правоохоронних органів за запитом інформації та її отримання, а враховуючи відсутність заборони слідчого розголошувати таку інформацію, то і розповсюдження такої інформації є законним. Таким чином, отримання ТОВ «Призма Бета» у слідчого інформації із вилучених серверів є законним та правомірним, а посилання позивача на незаконність способу отримання ТОВ «Призма Бета» такої інформації є безпідставними та не підтверджуються зібраними у справі доказами. Суд відхиляє за безпідставністю твердження позивача про те, що інформація, яка була вилучена із серверів та передавалась за договором про надання правової допомоги, має конфіденційний характер та є комерційною таємницею, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Відповідно до ст. 505 Цивільного кодексу України комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв'язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці. Згідно ч. 1 ст. 162 Господарського кодексу України, яка визначає правомочності суб'єктів господарювання щодо комерційної таємниці, суб'єкт господарювання, що є володільцем технічної, організаційної або іншої комерційної інформації, має право на захист від незаконного використання цієї інформації третіми особами, за умов, що ця інформація має комерційну цінність у зв'язку з тим, що вона невідома третім особам і до неї немає вільного доступу інших осіб на законних підставах, а володілець інформації вживає належних заходів до охорони її конфіденційності.» Системний аналіз чинного в Україні законодавства та юридичної думки, в тому числі викладеної в Експертному висновку по питанням українського права від 17.06.2013 року, дає суду підстави для висновку про те, що умовами охорони комерційної таємниці, встановленими українським законодавством, є: 1) секретність, тобто відсутність у інформації загальновідомості і легкодоступності; 2) комерційна цінність; 3) законним власником інформації вжито необхідних заходів (технічного, організаційного та юридичного характеру), які перешкоджають несанкціонованому доступу до інформації третіх осіб. Суб'єктивне право на комерційну таємницю виникає на основі юридичного складу, тобто одночасного настання таких обставин: правомірність володіння особою інформації з правом встановлювати режим доступу до неї, наявність у інформації ознак конфіденційності та комерційної цінності, прийняття адекватних заходів щодо збереження конфіденційності інформації. Відсутність хоча б одного з цих ознак означає неможливість правової охорони інформації в якості комерційної таємниці, а втрата хоча б одного з них тягне припинення цієї охорони. Тобто інформація стає конфіденційною не інакше, як через волевиявлення власника інформації, яке може бути виражене: - у вимогах загального порядку, наприклад, встановлення в локальних нормативних актах власником (керівництвом) юридичної особи загальних правил обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв, які містять конфіденційну інформацію; - у вимогах індивідуального порядку, наприклад, шляхом проставлення на конкретних документах відповідних попереджувальних позначень («Для службового користування» і подібних до нього), шляхом включення в трудові договори і контракти умов про нерозголошення (конфіденційності) інформації, яка буде відома найманій особі у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків; - в умовах цивільно-правового договору про конфіденційність і нерозголошення інформації, які служать юридичною формою, домовленістю сторін про забезпечення режиму обмеженого доступу до конфіденційної інформації; - встановлення паролів або інших технічних засобів захисту інформації в електронному вигляді, обмеження фізичного доступу в приміщення, в яких знаходиться відповідне обладнання та інші матеріальні носії інформації тощо. У кожному разі, якщо інформації надано статус конфіденційної, то це має бути зрозуміло так званій розумній особі, а попередження про конфіденційність (у будь-якій адекватній формі) має передувати доступу до інформації. Суд бере до уваги ту обставину, що інформація з вилучених серверів, яка була отримана ТОВ «Призма Бета», стосується в більшій мірі ТОВ «Призма Бета», а також інших юридичних осіб, зокрема компанії «Аррікано Трейдінг Лімітед», ПрАТ «Дніпровська Пристань». При цьому, сервери, вилучені працівниками міліції, знаходились у офісному приміщенні, що знаходиться у м. Києві на пр. Генерала Ватутіна, 2-Т та яке належить на праві власності ТОВ «Призма Бета», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який міститься у матеріалів справи. Також, на підставі Наказу № 27/1 від 27.08.2012 року про проведення інвентаризації договорів оренди офісних приміщень ТОВ «Призма Бета» було складено Акт від 30.08.2012 року, відповідно до якого не було виявлено жодних договорів оренди офісних приміщень за адресою: м. Київ, пр. Генерала Ватутіна, 2-Т. Вказані вище обставини підтверджуються зібраними у справі доказами та позивачем не спростовані. Отже, ТОВ «Призма Бета» мало технічну можливість вільного доступу до інформації, що містилась у вилучених серверах, оскільки дані сервери знаходились у володінні ТОВ «Призма Бета», тому компанії «Аррікано Трейдінг Лімітед», ПрАТ «Дніпровська Пристань» та будь-які інші особи, які користувались даними серверами для збереження інформації, безперечно розуміли таку можливість з боку ТОВ «Призма Бета». Таким чином, враховуючи те, що вилучені сервери знаходились у володінні ТОВ «Призма Бета», а компанією «Аррікано Трейдінг Лімітед», ПрАТ «Дніпровська Пристань» та будь-якими іншими особами не було повідомлено про конфіденційність інформації, що знаходиться на даних серверах, та не було вчинено будь-яких технічних заходів захисту даної інформації, тому інформація з вилучених серверів, яка набута ТОВ «Призма Бета» у законний спосіб, не може вважатись комерційною таємницею, оскільки не містить усіх її законодавчо визначених ознак. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку про те, що використання ТОВ "Призма Бета" та адвокатом [PERSON] інформації із серверів, вилучених на підставі постанови від 05.10.2012 року про проведення виїмки, було законним, підстави для заборони використання такої інформації відсутні. Відповідно до вимог частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вищевказаним вимогам, позивачем не доведено підстав заявленого ним позову та обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, не спростовано обставин, вказаних відповідачами на підтвердження власних заперечень по суті позову та доказів, наданих відповідачами на доведення таких обставин. З огляду на все вищезазначене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог , у зв'язку із чим даний позов не підлягає задоволенню. Суд у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed