Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА В своєму позові [PERSON] просила суд зобов`язати [PERSON] знести будівлю, самочинно збудовану на земельній ділянці кадастровий номер 5310436100:02:003:0459 ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29.12.2008 між фоп [PERSON] та Кременчуцькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5310436100:02:003:0459 для будівництва кафе з сауною та сезонним майданчиком площею 966 кв.м. 23.12.2015 Кременчуцька міська рада відмовила в поновленні договору оренди землі у зв`язку із наявністю на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, на який відсутні правовстановлюючі документи. В подальшому було з`ясовано, що об`єкт нерухомого майна на земельній ділянці кадастровий номер 5310436100:02:003:0459 було самовільно, без одержання будь яких дозволів збудовано [PERSON] .. Дії [PERSON] щодо самовільного будівництва об`єкта нерухомості на земельній ділянці кадастровий номер 5310436100:02:003:0459 порушують право позивача на продовження оренди вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надіслав суду відзив в якому зазначив, що 13.01.1976 на підставі договору купівлі-продажу придбав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1633 кв.м(лишки 133 кв.м). В подальшому поштова адреса була змінена на [ADDRESS] . 27.08.1998 йому був наданий дозвіл на будівництво нового житлового будинку на місці старого. У зв`язку із його постійним проживанням в м.Горішні Плавні Полтавської області він не зміг збудувати новий будинок і почав відновлювати стару будівлю. Таким чином, він не здійснював самочинного будівництва об`єкту нерухомого майна, а відновив старий житловий будинок на земельній ділянці, яка має цільове призначення для будівництва та обслуговування цього житлового будинку. В судовому засідання представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТІХ ОСІБ Кременчуцька міська рада Полтавської області надіслала суду пояснення в яких зазначила, що не погоджується із вимогами позивача та вважає їх передчасними і протиправними. Зазначила, що строк договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та Кременчуцькою міською радою стосовно земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] закінчився 11.12.2014. Заява від [PERSON] про поновлення договору оренди землі надійшла із порушенням вимог законодавства та рішенням від 23.12.2015 позивачу відмовлено в поновленні договору оренди землі у зв`язку із наявністю на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, на який у позивача був відсутній правовстановлюючий документ. В Кременчуцькій міській раді Полтавської області наявна інформація про те, що 13.01.1976 [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані на земельній ділянці площею 1633 кв.м за адресою [ADDRESS] Кременчуцькою міською радою Полтавської області було встановлено, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу [PERSON] .. Вважає, що позивачем не доведено яке її право користування земельною ділянкою порушене. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в своїх поясненнях зазначив, що при ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду та справу просив розглянути за відсутності його представника. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ТА ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Ухвалою суду\~від 11.12.2018 Департамент\~Державної архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Полтавській області залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні 11.12.2018 частково задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та закрито підготовче провадження. Ухвалою суду\~від 18.02.2019\~витребувано від Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області" відомості про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] ). В судовому засіданні 19.04.2019 за клопотанням представника позивача судом допитано свідка [PERSON] , а також позивача [PERSON] як свідка; постановлено ухвалу про витребування від Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області" інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] ) Ухвалою суду від 05.08.2019 задоволено клопотання представника позивача та в порядку ст..174 ЦПК України зобов`язано третю особу надати пояснення щодо позову та відзиву. В судовому засіданні 07.10.2019 судом відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків секретаря Кременчуцької міської ради Полтавської області Івка В.М., В.о. начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Тарасової Ю.В. та начальника Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області" Ткаченка Ю.І.. Ухвалою суду від 07.10.2019 заявлений представником\~позивача,\~Малтизом [PERSON] . відвід головуючого судді визнано необґрунтованим, справу передано до канцелярії Автозаводського районного суду м.Кременчука для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід головуючого судді Андрієць Д.Д. та провадження по справі зупинено. Відновлено провадження по справі після розгляду заяви представника позивача про відвід. В судовому засіданні 09.12.2019 представником позивача втретє заявлено клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з посиланням на те, що вказані особи можуть підтвердити факт самочинного будівництва відповідачем в 2015 році, а також визначити межі земельної ділянки, на якій відповідач здійснив будівництво. Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що сам факт будівництва відповідачем в 2015 році ним не оспорюється, а тому підстав для виклику свідків не має. Клопотання представника позивача про виклик свідків залишено судом без задоволення. В судовому засіданні 09.12.2019 оглянуто оригінал " інвентаризаційної справи на об`єкт\~нерухомості,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] )\~та оригінал\~дублікату договору\~купівлі-продажу жилого будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 13.01.1976 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу за яким [PERSON] придбав жилий будинок і відповідно господарчі будівлі за адресою: [ADDRESS] . Даний договір посвідчено нотаріусом третьої Кременчуцької нотаріальної контори Бредун Н.М. Право власності [PERSON] на жилий будинок зареєстровано в Комунальному підприємстві "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області" 09.01.1991 за реєстровим номером 1316 і записано в реєстрову книгу №7 на підставі дубліката договору купівлі-продажу від 13.01.1976, виданого 04.01.1991 нотаріусом третьої Кременчуцької нотаріальної контори Бредун Н.М.. На підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих №668 від 26.11.1975 [ADDRESS] . В подальшому, на підставі рішення Кременчуцької міської ради депутатів трудящих № 205 від 25.03.1977 змінено нумерацію будинків на [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються відмітками на дублікаті договору купівлі-продажу від 13.01.1976, виданого 04.01.1991 нотаріусом третьої Кременчуцької нотаріальної контори Бредун Н.М.. Рішенням Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області від 27.08.1998 №539 [PERSON] надано дозвіл на виконання будівництва нового двоповерхового будинку розміром 8,0Х10,0 м, гаражу розміром 4,0Х6,0 м в домоволодінні по [ADDRESS] (а.с28). Вказаним рішенням було встановлено, що площа земельної ділянки складає 1633 кв.м, в тому числі земельний лишок площею 133 кв.м, який утворився за рахунок земель запасу міста. 29.12.2008 між Кременчуцькою міською радою та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено договір оренди землі, відповідно до якого фоп [PERSON] прийняла в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення кадастровий номер 5310436100:02:003:0456 для будівництва кафе з сауною та сезонним майданчиком по [ADDRESS] , площею 966 кв.м. В п. 3 договору визначено, що на час обстеження земельна ділянка вільна від забудови. 23 грудня 2015 року Кременчуцькою міською радою Полтавської області ухвалено рішення «Про поновлення та відмову в поновленні договорів оренди земельних ділянок», яким відмовлено в поновленні договору оренди землі, укладеного між Кременчуцькою міською радою та фоп [PERSON] , зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 11.12.2012 за №531040004000552, на підставі якого у користуванні перебувала земельна ділянка площею 966 кв.м для будівництва кафе із сауною та сезонним майданчиком по [ADDRESS] у зв`язку із наявністю на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, на який відсутні правовстановлюючі документи. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] за договором № 99 від 29.10.2015, укладеним з [PERSON] виконаний підготовчий етап робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі, а саме геодезичний обмір земельної ділянки по [ADDRESS] . Згідно відповіді фоп [PERSON] від 05.11.2015 за вих.124, на підставі проведеного комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з частиною території для його обслуговування перетинається із землекористуванням суміжного землекористувача по [ADDRESS] , орієнтовна площа накладки 700 кв.м НОРМИ ПРАВА Відповідно до ст.315, 316 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.ч.1-7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В ст.328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Положення ст.376 ЦК України передбачають, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України) визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1 ст.76, ч.ч.1, 2, 4 ст.77, ч.1 ст.79, ч.ч.1,2 ст.80 ЦПК України) ОЦІНКА СУДУ Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі, передбачені законодавством, заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Зокрема положення ст.376 ЦК України передбачають, що нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво в таки випадках: 1) неможливості проведення перебудови нерухомого майна; 2) відмови особи яка здійснила (здійснює) будівництво від проведення перебудови нерухомого майна. З урахуванням змісту ст.376 ЦК України у поєднанні з положеннями статтей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за вимогами про знесення самочинного будівництва можуть бути: 1) відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування; 2) особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом; 3) інші особи за умови доведеності факту порушення їх прав самочинною забудовою. Звертаючись до суду із позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості, позивач має довести належними та допустимими доказами, що вказаний об`єкт нерухомості належить до самочинного будівництва, а також що збудований об`єкт істотно порушує його права. Під час вирішення справ про знесення об`єктів самочинного будівництва необхідно встановити, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Так, на підтвердження того, що збудований відповідачем об`єкт нерухомого майна є самочинним будівництвом, представник позивача посилався на показання свідка [PERSON] , яка пояснила, що 2015 року на спірній земельній ділянці будівля була відсутня. Допитана, як свідок [PERSON] вказала, що вона займається підприємницькою діяльністю. Після укладення договору оренди земельної ділянки вона прибрала з неї сміття, встановила огорожу. В 2014 році вона провела електромережу. У цей період часу на земельній ділянці була відсутня будь-яка будівля. Приблизно в серпні 2015 року на земельній ділянці з`явилась будівля. Після цього їй було відмовлено у продовженні договору оренди земельної ділянки. Інших доказів на підтвердження того, що об`єкт нерухомого майна, збудований відповідачем є самочинним будівництвом позивачем надано не було. Суд враховує те, що представником позивача неодноразово були заявлені клопотання про допит свідків - секретаря Кременчуцької міської ради Полтавської області Івка В.М., В.о. начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Тарасової Ю.В. та начальника Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області" Ткаченка Ю.І., які на думку представника позивача, також могли підтвердити відсутність будівництва на земельній ділянці, яка передавалась в оренду позивачу. Разом із тим, суд відзначає, що відповідач та його представник не заперечували факт того, що в період з 2008 року по 2015 рік будівля була відсутня, оскільки була знесена. На місці старого будинку залишився лише фундамент, на якому відповідач відновив будинок, відповідно до розмірів і місця розташування, зазначених у технічному паспорті на будинок. Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини відсутності будівлі до 2015 року не підлягають доказуванню, оскільки сторонами не заперечуються. Вирішуючи питання про те, чи є спірний будинок самочинним будівництвом суд враховує пояснення представника відповідача про те, що існуючий на даний час будинок є відновленням старого будинку, право власності на яке зареєстровано в установленому законом порядку. Реєстрація права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] також підтверджується дублікатом договором купівлі-продажу від 13.01.1976, оригінал якого було досліджено в судовому засіданні та матеріалами інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] . Отже, на переконання суду, будівництво відбувалось на земельній ділянці, яка була відведена для цієї мети. Однак, суд враховує те, що сторонами не було надано та матеріали інвентаризаційної справи не містять відомостей про отримання відповідачем дозвільних документів на відновлення будинку. Суд приймає до уваги те, що підставою для звернення [PERSON] із позовом про знесення самочинного будівництва є те, що наявність будівлі на земельній ділянці порушує її права на продовження договору оренди земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності. Суд враховує те, що згідно відомостей Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань 01.08.2016 внесено запис про припинення суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] .. Тобто, станом на дату звернення до суду із позовом, позивачем підприємницька діяльність не здійснювалась. Також суд враховує, що станом на дату звернення до суду [PERSON] не була власником чи користувачем земельної ділянки, з огляду на те, що за повідомленням третьої особи строк дії договору оренди закінчився в 2014 році. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не було доведено, що нерухоме майно, збудоване відповідачем, на даний час та на час звернення позивача із позовом порушує її права, а також не було доведено існування обставин, які відповідно до ст. 376 ЦК України є підставою для знесення самочинного будівництва. Відтак, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем, суд враховує те, що відповідачем були надані належні докази, які підтверджують понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі -1800 грн, витрат, пов`язаних із розглядом справи в сумі 168 грн за виготовлення довідки та 64,50 грн витрат на відправлення поштової кореспонденції. Разом із тим, надані відповідачем квитанції про здійснення оплати за виготовлення копій документів не підтверджують їх зв`язок із розглядом даної справи, а тому суд вважає за можливе відмовити в стягненні коштів в сумі 286 грн. Отже, з позивача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на загальну суму 2032,50 грн.

Outcome: approved