Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач в позовній заяві та його представник в судовому засіданні з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.02.2021 року просять суд визнати недійсним біржовий договір (угоду) купівлі-продажу транспортного засобу, реєстраційний номер 853248 Української товарної біржі, укладений 03.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] продав [PERSON] екскаватор моделі ЕО-2624, двигун номер [NUMBER] , заводський номер шасі [NUMBER] , 1985 року випуску. Також просять скасувати державну реєстрацію екскаватора марки ЕО-2621, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1985, заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] , власник якого [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини, серії [NUMBER] від 07.12.2015 року. Крім цього просять стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач та його представник покликаються на те, що протоколом №1 від 18.12.2006 року засідання майнової комісії колгоспу ім.Шевченка, члени комісії вирішили продати списане майно, яке знаходилося в пайовому фонді. У 2007 році протоколом засідання майнової комісії вищевказаного колгоспу було прийнято рішення про реалізацію тютюнової сушарки і за виручені кошти вирішено придбати трактор-екскаватор для потреб жителів сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода Заліщицького району Тернопільської області. У тому ж році [PERSON] знайшов в с.Вашківці Чернівецької області трактор, який продавався за 10000 доларів США, що було тоді еквівалентно 50000 гривень. Отримавши кошти з каси для покупки трактора-екскаватора марки ЕО-2621 в розмірі 50000 гривень, [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] , сільським головою [PERSON] , трактористами [PERSON] та [PERSON] поїхали придбавати вказаний трактор, купівля якого була оформлена біржовим договором на ім`я [PERSON] , так як на місці з`ясувалося, що виписати угоду на громаду неможливо. Згідно біржового договору (угоди) купівлі-продажу транспортного засобу, реєстраційний номер 681573 від 14.08.2007 року Української товарної біржі [PERSON] продав [PERSON] екскаватор моделі ЕО-2621, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 25.07.2007 року, в якому наявна відмітка про зняття машини з обліку у зв`язку з її реалізацією на підставі вищевказаного біржового договору. Як стверджує представник позивача реєстрацію за собою екскаватора [PERSON] не проводив, оскільки усвідомлював, що він придбаний за кошти та для потреб жителів сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода Заліщицького району Тернопільської області. Весь час аж до 2016 року, трактор використовувався жителями вищевказаних сіл для власних потреб, а також для благоустрою населених пунктів. Однак, у 2016 році відповідач [PERSON] , попередньо анулювавши біржову угоду від 14.08.2007 року та уклавши її 03.06.2009 року на своє ім`я, зареєстрував спірний трактор на себе і перегнав його на подвір`я власного господарства. З того часу відмовляється повернути його громаді, стверджує, що придбав його за власні кошти. Про даний факт позивач, як він зазначає у позовній заяві та в судовому засіданні стверджує його представник, дізнався у 2019 році, коли в нього виникла потреба скористатися послугами екскаватора. Тому, позивач та його представник, вважають, що відповідач незаконно анулювавши чинну біржову угоду від 14.08.2007 року укладену між [PERSON] та [PERSON] уклав нову угоду 03.06.2009 року не маючи на це жодного права, оскільки ні [PERSON] ні [PERSON] у 2009 році не перебували в приміщенні Української товарної біржі у м.Вижниця Чернівецької області і не укладали там договору купівлі-продажу спірного екскаватора. Тому відповідач незаконно зареєстрував за собою право власності на чуже майно, яке утримує в себе і добровільно повернути його не бажає, на численні звернення майнової комісії з цього приводу не реагує. З вищевказаних підстав, позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом, який його представник в судовому засіданні підтримав повністю та просить задовольнити. Ухвалою суду 15.03.2019 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач [PERSON] 30.08.2019 року подав письмовий відзив на позовну заяву, яким заперечує проти даного позову повністю, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Відповідач вказує на те, що жодне право позивача не порушене, тому в нього відсутні підстави для звернення до суду з таким позовом. Також заявив про застосування до даного спору строків позовної давності. В судовому засіданні відповідач та його представник позову не визнали. Відповідач [PERSON] в обґрунтування своєї позиції, пояснив суду, що у 2009 році до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити йому грошові кошти в сумі 5000 доларів США, для покупки трактора на потреби жителів сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода. Він погодився і вони разом із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поїхали в с.Дубівці Кіцманського району Чернівецької області, де придбали трактор-екскаватор ЮМЗ. Біржову угоду на даний трактор виписали на його ім`я, так як він куплений за його гроші. Дійсно трактором користувались всі жителі сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода, для власних потреб, коли виникала в когось така потреба, крім цього трактор надавав послуги по благоустрою вказаних сіл. За цей період відповідач, як він заявляє, неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення позичених коштів, однак той завжди лише обіцяв повернути. Згодом у нього урвався терпець і він вирішив, оскільки біржова угода оформлена на нього, трактор куплений за його гроші, зареєструвати трактор на своє ім`я, що і в подальшому зробив. Після цього у 2016 році забрав, показавши охоронцю документи на трактор, його з тракторної бригади ТзОВ "Добробут" і перегнав його на своє подвір`я. Відповідач стверджує, що утримує в себе спірний трактор на законних підставах, так як він куплений за його гроші та зареєстрований на його ім`я. Повертати його громаді сіл відмовляється, тому позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі позовних вимог, виходячи із наступного: Відповідно до протоколу №2 від 24.03.2007 року засідання майнової комісії колгоспу ім.Шевченка, члени комісії вирішили реалізувати тютюнову сушарку і за виручені кошти придбати трактор-екскаватор для благоустрою населення. Відповідно до видаткового касового ордера від 14.08.2007 року [PERSON] видано 50000 гривень на покупку трактора-екскаватора марки ЕО-2621. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у 2007-2008 роках знайшов трактор ЮМЗ у м.Вашківці Чернівецької області, який продавався за 10000 доларів США, що в той час було еквівалентно 50000 гривень. Отримав з каси колишнього колгоспу ім.Шевченка гроші у вищевказаній сумі і з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поїхали придбавати даний трактор для потреб жителів сіл. Біржову угоду оформили на його ім`я, оскільки оформити її на громаду виявилося неможливим. Трактор переганяли в село трактористи [PERSON] та [PERSON] , і з того часу його місцем зберігання було ТзОВ "Добробут", однак кожен із жителів сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода, коли виникала така потреба, міг скористатись його послугами, оскільки він є майном громади, що вони і робили, оплачуючи лише витрати паливно-мастильних матеріалів. Офіційної реєстрації даного трактора він не проводив. У 2009 році він переоформив біржову угоду на ім`я [PERSON] . У 2016 році відповідач шляхом обману, сказавши, що трактор йому потрібен для ремонту водопостачання будинку, заволодів майном громади сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці, Вигода та з того часу відмовляється його повернути, мотивуючи тим, що він оформлений на його ім`я та придбаний за його кошти. Згідно біржового договору (угоди) купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний номер 681573 від 14.08.2007 року виданого Українською товарною біржею, [PERSON] продав [PERSON] екскаватор ЕО-2621, рік випуску 1985, № двигуна [NUMBER] , № кузова зав. [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини, серії [NUMBER] від 25.07.2007 року власником екскаватора ЕО-2621, державний номерний знак [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] є [PERSON] . Трактор знятий з обліку у зв`язку з реалізацією 27.07.2007 року. Біржовий договір №681573 від 14.08.2007 року. Даний договір на ім`я [PERSON] анульовано, у зв`язку з укладенням нового 03.06.2009 року за №853248 на ім`я [PERSON] . Відповідно до вищевказаного біржового договору (угоди) №853248 від 03.06.2009 року виданого Українською товарною біржею [PERSON] продав [PERSON] екскаватор ЕО-2624, рік випуску 1985, № двигуна [NUMBER] , № шасі зав. [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію машини, серії [NUMBER] від 07.12.2015 року, екскаватор ЕО-2621, державний номерний знак [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] зареєстрований на ім`я [PERSON] . Суд вважає, що є достатньо підстав вважати, що екскаватор ЕО-2621, який відображено в біржовій угоді №681573 від 14.08.2007 року та екскаватор ЕО-2624, який відображено в біржовій угоді №853248 від 03.06.2009 року є одним і тим самим трактором, оскільки їх номер двигуна та номер кузову (шасі) співпадають. Крім цього [PERSON] згідно біржової угоди №853248 від 03.06.2009 року, в якій спірний трактор зазначено як ЕО-2624, зареєстрував його на своє ім`я, як екскаватор ЕО-2621. Пояснення свідка [PERSON] , надані ним в судовому засіданні, повністю підтвердила свідок [PERSON] , яка пояснила, що рішенням зборів майнової комісії колишнього колгоспу ім.Шевченка від 2006 року її обрали касиром. Вона пригадує, як у 2007 році видавала [PERSON] під підпис 50000 гривень на покупку трактора-екскаватора для потреб жителів сіл. Вищевказане також стверджується протоколом засідання майнової комісії колгоспу ім.Шевченка №1 від 18.12.2006 року та касовим ордером від 14.08.2007 року. Свідок [PERSON] пояснив, що у 2007 році їздив з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в с.Вашківці для покупки трактора-екскаватора для потреб жителів сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода. Йому достеменно відомо, що кошти в сумі 50000 гривень платив за покупку [PERSON] , однак дані кошти він отримав він майнового комітету, які були виручені від реалізації сушарки. Свідок [PERSON] пояснив, що у 2011 році був головою кооперативу по газифікації і неодноразово звертався до [PERSON] з проханням надати для потреб села трактор. Жодного разу за це не платив, оскільки знав, що трактор куплений за кошти громади, які виручені від продажу сушарки. Свідок [PERSON] пояснив, що йому відомо, про те що трактор знаходився та заправлявся в ТзОВ "Добробут" у 2007-2008 роках, оскільки був придбаний у 2007 році і виконував різні роботи для потреб села, до того часу, поки його не забрав [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що працював трактористом в ТзОВ "Добробут" і надавав послуги жителям села спірним трактором. Плати не брав, оскільки трактор є власністю громади. Розпорядження давав [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що працював охоронцем ТзОВ "Добробут". У 2016 році випустив трактор, яким керував [PERSON] з території, після того як прийшов [PERSON] та попросив про це. Однак перед тим, як це зробити він зателефонував [PERSON] та запитав чи випускати трактор. Останній попросив передати слухавку [PERSON] і після цього дозволив. Про що вони розмовляли не чув, однак йому відомо, що [PERSON] необхідний був трактор для виконання певних робіт. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ствердили суду, що їм достеменно відомо про той факт, що спірний трактор-екскаватор було придбано за кошти від реалізації тютюносушарки у 2007 році для потреб жителів сіл за 50000 гривень. Свідок [PERSON] ствердив, що знає про те, що була продана сушарка і куплений за ті гроші трактор у 2007 році. Весною [PERSON] і [PERSON] приїжджали до [PERSON] за трактором, однак останній сказав, що трактор є його власністю і не віддів його. Свідок [PERSON] пояснив, що працював у м.Вижниця брокером Української товарної біржі. У 2007 році чоловік на ім`я [PERSON] , як йому зараз відомо [PERSON] , купляв трактор-екскаватор і на його ім`я виписувалась біржова угода. В 2009 році він приїхав знову і попросив виписати іншу угоду на ім`я вже іншого чоловіка. Продавцем даного трактора був [PERSON] , покупцем [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що у березні 2008 року, травні 2011 року, серпні 2011 року, січні 2011 року на трактор ЕО-2621 видавались паливно-мастильні матеріали ТзОВ "Добробут". Того факту, що спірний екскаватор зберігався, заправлявся та обслуговувався в ТзОВ "Добробут" і надавав безкоштовно послуги жителям сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода Заліщицького району Тернопільської області в судовому засіданні не заперечував відповідач [PERSON] та його представник. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому, суд вважає, що дані обставини, оскільки вони визнані відповідачем та його представником не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Відповідач [PERSON] стверджує, що спірний екскаватор був придбаний у 2009 році за його кошти в сумі 5000 доларів США, які він позичив [PERSON] . Однак, суд до даний пояснень відповідача [PERSON] відноситься критично, так як вони не знайшли свого ствердження в судовому засіданні та спростовані поясненнями вищевказаних свідків. Суд оцінюючи дані пояснення відповідача також враховує те, що ціна, як встановлено в судовому засіданні, спірного екскаватора становила на час його покупки 10000 доларів США, що було еквівалентно 50000 гривень. Відповідач суду не представив письмового договору позики, укладеного між ним та [PERSON] на суму 5000 доларів США. Згідно ст.1047 ч.1 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тому, оскільки відповідач не довів своєї позиції стосовно позики ним грошових коштів [PERSON] для покупки спірного трактора, його покази не заслуговують на увагу суду. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє повне ствердження факт придбання спірного трактора-екскаватора у 2007 році [PERSON] за кошти в розмірі 50000 гривень спілки пайовиків колишнього колгоспу ім.Шевченка, для потреб жителів сіл Дунів, Кулаківці, Щитівці та Вигода Заліщицького району Тернопільської області, а біржова угода у 2009 році на [PERSON] була виписана взамін біржової угоди від 2007 року, і на підставі угоди від 2009 року [PERSON] оформив на себе право власності на спірний трактор, забравши його, шляхом обману, з місця його зберігання - ТзОВ "Добробут". Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст.317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст.10 ч.4 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним (ст.228 ч.3 ЦК України). Розглядаючи клопотання відповідача про застосування до даного позову строків позовної давності, суд враховує той факт, що позивачу стало відомо, що спірний трактор-екскаватор вибув з володіння громади сіл у власність [PERSON] 03.03.2019 року, як він про це зазначає в позовній заяві. Підстави сумніватися у правдивості тверджень позивача, щодо того коли йому стало відомо про порушенням відповідачем в тому числі і його майнового права, в суду відсутні, так як даний факт стверджується показами в судовому засіданні свідків, які суд вважає чіткими і послідовними. Крім цього, відповідачем та його представником цього факту не спростовано в судовому засіданні, не наведено протилежних доводів. У відповідності до ст.129 ч.3 п.4 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст.76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому із врахуванням вищевказаного, суд вважає, що заява про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строків позовної давності до задоволення не підлягає, оскільки строки позовної давності позивачем не пропущені, з мотивів наведених вище. Твердження відповідача [PERSON] про те, що у позивача [PERSON] відсутні правові підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки жодне його право, свобода чи інтерес не порушені, суд до уваги не приймає, так як в судовому засіданні знайшов своє повне ствердження факт придбання спірного трактора-екскаватора за кошти співвласників майнових паїв колишнього колгоспу ім.Шевченка, які одержані внаслідок реалізації їх майна - тютюносушарки , одним з яких являється позивач [PERSON] . Що стосується спростувань інших мотивів відповідача, як підстави для відмови у позові, суд зазначає наступне. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»). Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Аналогічної позиції дотримується також Верховний суд України у своїй постанові від 20 травня 2014 року у справі № 64/366-10 (3-20гс14) та від 18 травня 2016 року у справі № 922/51/15 (3-194гс16). Враховуючи положення ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, згідно яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, суд вважає, що виконав всі вимоги цивільного судочинства та вирішив дану справу згідно із законом. Рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та поясненнями свідків, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні. А, тому, враховуючи вищевказане та з метою захисту права власності, яке відповідно до ст.41 Основного Закону є непорушним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю визнавши недійсним біржовий договір (угоду) купівлі-продажу транспортного засобу, реєстраційний номер 853248 Української товарної біржі, укладений 03.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] продав [PERSON] екскаватор моделі ЕО-2624, двигун номер [NUMBER] , заводський номер шасі [NUMBER] , 1985 року випуску та скасувавши державну реєстрацію екскаватора марки ЕО-2621, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1985, заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] , власник якого [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини, серії [NUMBER] від 07.12.2015 року, оскільки в судовому засіданні знайшов своє повне ствердження той факт, що відповідач [PERSON] незаконно заволодів спірним трактором-екскаватором. Вирішуючи згідно ст.141 ЦПК України питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] в розмірі 1957,20 гривні, оскільки останнім сплачено 1536,80 гривні судового збору при подачі позову до суду (квитанція №N16CM36694 від 12.03.2019 року) та 420,40 гривні за подачу апеляційної скарги (квитанція веб-банкінгу, номер посилання 031284262171 від 07.11.2020 року). А, тому,

Outcome: approved