Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Вона є спадкоємцем за заповітом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, ощадні вклади та також житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на приватній земельній ділянці. При зверненні до державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, стосовно отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нього. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку "А"-1, загальною площею 50,2 кв.м., з яких 22,9 кв.м. житлова площа, погрібу "під а", літньої кухні "Б", убиральні "В", 1/2 частини колодязю питного №1, вартістю 71674 грн. 00 коп. і розташоване на приватній земельній ділянці. Позивач, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечила, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі свого представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти розгляду справи без її участі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно наданого листа просив справу розглядати у відсутність свого представника. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 березня 2005 року виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №02. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019 року, виданої державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. Крім цього, з вказаної постанови вбачається, що в Другій лубенській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу №197/2005 на майно померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] , інших заяв у справі не має. Відповідно до довідок Остапівської сільської ради від 21.01.2019 року, 26.03.2019 року будинок з надвірними будівлями і спорудами належав померлому [INFO] [PERSON] і знаходиться по [ADDRESS] /а.с.13,14/ Відповідно до довідки КП "Лубенське МБТІ" № 212 від 25.03.2019 року нерухоме майно станом на 29.12.2012 року за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. П. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] виготовлений станом на 30.03.2017 року, який складається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, схематичний план земельної ділянки, поверхневий план житлового будинку, характеристики будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до яких житловий будинок під літерою А-1 має загальну площу 50,2 кв.м., з яких 22,9 кв.м. житлова площа. При цьому, господарство включає: погріб "під а", літню кухню "Б", убиральню "В", 1/2 частину колодязю №1, вартістю 20827 грн. 00 коп. та розташоване на не приватній земельній ділянці. Таким чином, [PERSON] набув право власності на вище вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме в період часу з 1950 року по 1980 рік, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований в Полтавській [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved