Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 лютого 2015 року між ним та Публічними акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір №004-1811-240215 банківською вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая на ТП» у гривнях. Відповідно до даного Договору позивач розмістив у відповідача вклад в сумі 30000,00грн. по 25 травня 2015 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становила 13 процентів річних. 24 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №005-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая на ТП» у гривнях. Відповідно до даного Договору позивач розмістив у відповідача вклад в сумі 35000,00грн. по 25 травня 2015 рокуу включно. Процентна ставка на суму вкладу становила 13 процентів річних. 24 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №006-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая на ТП» у гривнях. Відповідно до даного Договору позивач розмістив у відповідача вклад в сумі 35000,00грн. по 25 травня 2015 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становила 13 процентів річних. Відповідно з п.1.6. Договору №004-18111-240215 Банк відкрив Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26307113035869. Відповідно з п.1.6. Договору №005-18111-240215 Банк відкрив вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26302113036131. Відповідно з п.1.6. Договору №006-18111-240215 Банк відкрив Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26308113036179. Тобто, договори банківського вкладу та додаткові угоди до них, укладені у відповідності до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», Правил банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Дельта Банк» та вимог Цивільного кодексу України. Згідно з вимогами ч.1 ст.1062 ЦК України, на рахунок за банківським вкладом заховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. За змістом ст.26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Таким чином, він, як вкладник AT «Дельта Банк» відповідно до Договорів банківського вкладу №004-18Ш-240215 від 24.02.2015 року, №005-18111-240215 від 24.02.2015 року та №006-18111-240215 від 24.02.2015 року, мав отримати від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошові кошти в розмірі сум вкладу, але до цього часу виплата не здійснена. У жовтні 2015 року ним отримано листи AT «Дельта Банк» №8821/865 від 23.09.2015 pоку, №8821/867 від 23.09.2015 pоку, №8821/866 від 23.09.2015 pоку, - повідомлення про нікчемність Договорів банківського вкладу (депозиту) №004-18111-240215 від 24.02.2015 року. №005-18111-240215 від 24.02.2015 року та №006-18111-240215 від 24.02.2015 року відповідно, укладених між ним та AT «Дельта Банк», згідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким. При цьому, він стверджує, що договори банківського вкладу (депозиту) №W4-18111-240215 від 24.02.2015 року, №005-18111-240215 від 24.02.2015 року та №006-18111-240215 від 24.02.2015 року, укладені між ним та AT «Дельта Банк», є дійсними. В листах AT «Дельта Банк» не вказано, які умови укладеного договорів банківського вкладу (депозиту) №004-18111-240215 від 24.02.2015 року, №005-18111-240215 від 24.02.2015 року та №006-18111-240215 від 24.02.2015 року, - передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання йому, або окремому кредитору (також не зазначено якому саме), переваг (пільг) прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, і в чому ці переваги (пільги) полягають. В листах AT «Дельта Банк» року не вказано, яке майно (кошти) ним отримано від банку, і що він має повернути банку або відшкодувати його вартість, зважаючи на той факт, що він є вкладником банку. В листах AT «Дельта Банк» наголошено, що відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Проте, 13.10.2015 року він отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 78651,09грн., з яких 18632,74грн. - відсотки за спірними договорами, що беззаперечно свідчить про визнання не тільки останнім, але й безпосередньо його уповноваженою особою [PERSON], факту виникнення та існування зобов'язань за договорами банківського вкладу (депозиту), оскільки саме уповноважена особа згідно ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» складає та надає Фонду гарантування вкладів перелік владників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Отже саме по собі посилання на підставу, яка встановлена законом і передбачає нікчемність договору, не є обґрунтованим без доведення відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами. Таким чином, дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] щодо визнання договорів банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях №004-18111-240215 від 24.02.2015 року, №005-18111-240215 від 24.02.2015 року та №006-18111-240215 від 24.02.2015 року нікчемними та частковим включенням (в сумі 18632,74грн.) [PERSON] до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправними, такими що порушують його права та законні інтереси. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). як вкладника, який має право па відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» на підставі договорів банківського вкладу/ (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях №004-18111-240215 від 24.02.2015 року, №005/ 18111-240215 від 24.02.2015 року та №006-18111-240215 від 24.02.2015 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов, в якому зазначено, що 02.03.2015 року Постановою Правління Національного банку України №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» [PERSON]. [PERSON] виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року та №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02.10.2015 року включно. 02.10.2015 року Постановою Національного банку України №664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.201 5 pоку). Рішенням ВД ФГВФО №619 від 20.02.1017 року строк ліквідаційної процедури продовжено до 04.10.2019 року. 30.10.2014 року Постановою НБУ №692/БТ «Про віднесення AT «Дельта Банк» до категорії проблемних», банк було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 24 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №004-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая на ТП» у гривнях. Також, 24 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №005-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая па ТП» у гривнях. Також, 24 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №006-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая на ТП» у гривнях. Кошти на рахунки за всіма зазначеними договорами надійшли безготівковим внутрібанківським переводом, шляхом так званого «подрібнення» великого депозиту іншого клієнта банку, а саме фізичної особи - гр. [PERSON] та свідчить, що ці операції здійснювались за рахунок внутрібанківських проводок та не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів. Вищезазначені дії відбувались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який вже на момент укладення договорів з вищевказаними особами не був спроможним виконувати свої зобов'язання перед вкладниками, а з метою отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього. Таким чином, умови договорів банківських вкладів укладені між банком та фізичними особами, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами [PERSON], надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону, в тому числі і договори, укладені з позивачем. Договорами банківського вкладу, які є публічними в силу закону, не передбачено право на перерахування коштів на депозитний рахунок, відкритий на ім'я позивача з поточного рахунку іншої фізичної особи, а навпаки пунктом 1.8. договорів встановлено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами нього договору. Зазначені операції з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи [PERSON] на депозитний рахунок позивача суперечить п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у AT «Дельта Банк», що є обов'язковими до застосування сторонами (умова договору) та встановлює, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. Отже, вищезазначені дії відбувались з метою не допущення застосування невигідних для третьої особи - [PERSON] правових норм, які не дозволяють відшкодування вкладу в розмірі, що перевищує 200000грн., шляхом створення видимості правомірних дій та отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який вже на момент укладення договорів з вищевказаними особами не був спроможним виконувати свої зобов'язання перед вкладниками, а в обхід закону, - шляхом отримання всієї суми вкладу від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та свідчить про штучність, незаконність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього. Договір банківського вкладу носить публічний характер, тобто умови є однаковими для всіх споживачів (ч.2 cт.633 ЦК України), а отже, дані додаткові угоди носять виключно індивідуальний характер, що свідчить про надання банком позивачу переваг перед іншими вкладниками щодо умов укладення публічного договору, прямо не встановлених для нього, а ні законодавством, а ні внутрішніми документами банку та підпадає під критерії п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Виявлений Уповноваженою особою Фонду нікчемний правочин, позивачем в установленому законом порядку оскаржено не було, а отже виникає колізія правових норм в частині коли своїм рішенням суд зобов'язує надати інформацію до Фонду з метою здійснення виплати Позивачу грошових коштів за рахунок Фонду при наявності не оскарженого нікчемного правочину з підстав ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів», до якого застосовано наслідки такої нікчемності. Отже, оскільки спірний договір та внесення коштів на рахунок є нікчемними, то Позивач не мас вкладу у банку та не с вкладником банку, і як наслідок грошові кошти, про які зазначено в позові не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також; зазначають, що сам договір банківського вкладу порушує публічний порядок, а тому він є нікчемним з огляду на наступне. З наданих доказів по справі чітко прослідковується мета укладення такого договору, що і є тією головною підставою, котра порушує публічний порядок. [PERSON], перерахувавши кошти на рахунки третіх осіб, в тому числі Позивача, намагається порушити публічний порядок отримання коштів, та на відміну від загального порядку їх отримання на підставі ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановленої для всіх вкладник здійснює спробу отримання коштів позачергово за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. За заявою представника відповідача щодо заперечення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд ухвалою від 19.02.2018 року замінив засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.03.2018 року закрите підготовче провадження та призначення справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» були укладені договори №004-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) на суму 30000грн., №005-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) на суму 35000грн., №006-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) на суму 35000грн. (а.с.6-7,9). Між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" були укладені додаткові угоди до вищевказаних договорів (а.с.8,10,12), в яких зазначено про зміну пункту 1.8 статті 1 Договору щодо перерахування коштів, зокрема, даний пункт викладається в новій редакції, а саме визначається право перерахування грошових коштів із власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу банку в день укладання Сторонами цього Договору, а також право перерахувати кошти із відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента. Також додатковими угодами сторони визначили, що умови п. 5.11 Правил до правовідносин, що виникають на підставі до цього договору не застосовуються. Хоча згідно договорів пункт 1.8 стосувався виплати нарахованих процентів, а порядок зарахування коштів був визначений пунктом 1.6.1. договорів. Кошти на рахунки за цими договорами надійшли безготівковим внутрібанківським переводом платіжними дорученнями від 24.02.2015 № 46377724, № 46377604, № 46377496 (а.с. 13-15) з рахунку іншої фізичної особи [PERSON], клієнта ПАТ «Дельта Банк», який мав значну суму на депозиті в цьому банку, шляхом подрібнення депозиту [PERSON]. Викладені обставини не спростовані позивачем. Позивач посилається на ч.1 ст.1062 ЦК України, відповідно до якої на рахунок за банківським вкладом, зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на імя вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. Договорами банківського вкладу, які укладені з позивачем, і є публічними в силу закону, не передбачено право на перерахування коштів на депозитний рахунок, відкритий на ім'я позивача з поточного рахунку іншої фізичної особи, а навпаки пунктом 1.6.1. договорів встановлено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами нього договору. Пунктом 1.7 договорів передбачено, що на рахунок не допускаються додаткові внески коштів. Зазначені операції з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи [PERSON] на депозитний рахунок позивача суперечить п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у AT «Дельта Банк», що є обов'язковими до застосування сторонами (умова договору) та встановлює, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Згідно з ст.633 ЦК України умови публічного договору є однаковими для всіх споживачів, встановлена пряма заборона на надання переваг одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору. 02.03.2015 року Постановою Правління Національного банку України №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» (а.с.35), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (а.с.37), згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» [PERSON]. [PERSON] виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року та №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02.10.2015 року включно (а.с.38). 02.10.2015 року Постановою Національного банку України №664 (а.с.40) відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 pоку). Рішенням ВД ФГВФО №619 від 20.02.1017 року строк ліквідаційної процедури продовжено до 04.10.2019 року (а.с.42). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб» (надалі - Закон), Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. Згідно пункту 8 частини другої статті 38 Закону, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону. З метою дотримання вимог Закону України\~«Про систему гарантування вкладі фізичних осіб»\~Уповноваженою особою створено Комісію з перевірки правочині (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк». В ході проведення перевірки було виявлено ознаки нікчемності договору № 004-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) на суму 30000грн., договору №005-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) на суму 35000грн., договору №006-18111-240215 банківського вкладу (депозиту) на суму 35000грн. згідно пункту 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Листами від 23.09.2015 № 8821/865, № 8821/867, № 8821/864, № 8821/866 тимчасова адміністрація АТ "Дельта Банк" повідомила [PERSON] про нікчемність договорів банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая на ТП" у гривнях" від 24.02.2015 № 004-18111-240215, № 005-18111-240215, № 006-18111-240215, укладеного між АТ "Дельта Банк" та [PERSON] (а.с. 16-18). Виявлений Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нікчемний правочин відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивачем в установленому порядку оскаржено не було. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Згідно з ст..38 цього Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Частиною 3 ст.38 Закону передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (частини 2, 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Відповідачем було встановлено, що відповідно до цих укладених договорів банківського вкладу (депозиту) на відкритий позивачем депозитний рахунок надійшли кошти з депозиту іншого клієнту банку [PERSON]. За результатами перевірки було виявлено, що дії [PERSON] щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладний (депозитний) рахунок [PERSON], відкритий в АТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума на грошових рахунках [PERSON] на момент здійснення операції перевищувала суму розміру відшкодування грошових коштів Фондом (200000грн.) і враховуючи незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для такого клієнта існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ Банк» та реалізації його майна. З огляду на це, [PERSON] ініціював перерахування з власного поточного вкладного рахунку на вклад (депозит) позивача грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом (не більше 200 000грн.) такому ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. Тобто, умови договорів банківського вкладу, укладених між банком та позивачем 24.02.2015, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладний рахунок позивача з рахунку [PERSON], що є одночасно кредитором [PERSON], надали зазначеній особі переваги перед іншими кредиторами, а отже, такий Договір банківського вкладу є нікчемним з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку). За таких умов, укладання між Банком та фізичними особами договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами [PERSON], та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, стало наслідком надання Банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Слід зазначити, що п. 2 Постанови Правління НБУ від 30.10.2014 №692/БТ (а.с.43) була встановлена пряма заборона на проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено па оновлення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. [PERSON] Директорів АТ "Дельта Банк", зокрема, протоколом №14 від 20.03.2013, затверджені Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк". Пунктом 5.11 Правил встановлена заборона зарахування на вкладний (депозитний рахунок) грошових коштів для вкладника від третьої особи. Натомість додатковою угодою сторони домовилися не застосовувати умови п.5.11 Правил, доказів того, що сторонам, зокрема і позивачу, і працівнику банківської установи надані такі повноваження, матеріали справи не містять, і свідчать про те, що укладаючи додаткову угоду позивачу була надана перевага перед іншими вкладниками щодо умов укладення публічного договору. Позивач стверджує про виплату відсотків за спірними договорами в сумі 18632,74грн. Ця інформація належними і допустимим доказами не підтверджена. Представник відповідача в відзиві на позовну заяву про виплату таких коштів не зазначає. Банк наполягає, що правочини є нікчемними, і грошові кошти, які зазначені в позові, не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду. Нікчемні правочини не породжують зобовязань сторін. Позивач в позові зазначає, що в листах банку не зазначено, яким чином укладені договори банківського вкладу від 24.02.2015 року порушують публічний порядок відповідно до ст.228 ЦК України. В листах банку зазначається про нікчемність правочинів з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку). Стосовно порушення публічного порядку, то фактично дії [PERSON] з подрібнення свого вкладу, з перерахування коштів на рахунки позивача, який з цією метою уклав договори та додаткові угоди до них з банком 24.02.2015 року, є намаганням отримати кошти в порушення порядку, передбаченого ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позачергово за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Отже, у спорах, повязаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 28 вказаного Закону встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Положення ч. 3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Відсутність судового рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу, наразі не можуть братись до уваги, оскільки\~норми Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює спірні правовідносини сторін, є спеціальними і ними визначено підстави, порядок та повноваження відповідних осіб щодо встановлення нікчемності правочинів, укладених банком і такі норми спрямовані на ефективний і рівнозначний захист прав всіх вкладників ліквідованого банку. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» [PERSON] про зобовязання вчинити дії.

Outcome: dismissed