Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобов'язання надати йому благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне на склад сім'ї з чотирьох осіб в межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним нормам з урахуванням 10 м. кВ. додаткової жилої площі. В обґрунтування позовних вказує, що Постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року №301-VI його обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Рівненської області, а 24 червня 2008 року зараховано на підставі наказу голови апеляційного суду Рівненської області №33 до штату апеляційного суду. Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 4 серпня 2008 року його взято на квартирний облік за списком позачергового одержання житла у складі сім'ї на чотирьох осіб. На квартирному обліку перебуває по цей час. В порушення ч. 7 ст. 44 Закону України „Про статус суддів", він через шість місяців після обрання його суддею не був забезпечений житлом. В судове засідання позивач не з'явився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги уточнив, просив позов задовільнити та зобов'язати Виконавчий комітет Рівненської міської ради Рівненської області надати йому благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне на склад з чотирьох чоловік у межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам з урахуванням 10 кв. м. додаткової житлової площі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року №301-VI [PERSON] обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Рівненської області, а 24 червня 2008 року зараховано на підставі наказу голови апеляційного суду Рівненської області №33 до штату апеляційного суду. Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 4 серпня 2008 року [PERSON] взято на квартирний облік за списком позачергового одержання житла у складі сім'ї на чотирьох осіб. [PERSON] на квартирному обліку перебуває по даний час та житлом не забезпечений. Норми статей 126 і 130 Основного Закону передбачають, що незалежність та недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечуються зокрема й належним соціальним забезпеченням суддів, що встановлено ст. 14 Закону України „Про статус суддів", який був чинним на час виникнення правовідносин. Частиною 7 ст. 44 цього Закону визначено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку Кабінетом Міністрів України, а суддя іншого суду - відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцем знаходження суду. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої служби, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом Міністрів України. Положення ч. 8 цієї статті встановлюють право судді на додаткову житлову площу відповідно до правил ст. 49 ЖК України. Згідно з Положенням про Державну судову адміністрацію України, що затверджене Указом Президента України від 03.03.2003 року №1822003, Державна судова адміністрація України здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, вживає заходів щодо забезпечення суддів благоустроєним житлом. Крім того, питання щодо забезпечення суддів апеляційних судів житлом регулюється Порядком забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 року №707, пункти 2 і 4 якого визначають, що суддя, щодо якого прийнято рішення про взяття на облік для забезпечення житлом, письмово повідомляє про це місцевий орган виконавчої влади. Копія рішення місцевого органу виконавчої влади про надання судді житла надсилається Державній судовій адміністрації для ведення обліку. У разі, коли місцевий орган виконавчої влади у шестимісячний строк не забезпечив житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді. Для забезпечення суддів благоустроєним житлом Державна судова адміністрація та її територіальні управління (стосовно суддів місцевих судів) ведуть контрольні списки суддів, які потребують поліпшення житлових умов, та суддів, які забезпечені житлом, і вносять місцевим органам виконавчої влади пропозиції щодо забезпечення суддів житлом. Взяття, перебування та зняття з обліку суддів здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства. Статтею 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено особливості повноважень виконавчих органів міських рад у галузі житлово-комунального господарства. Зокрема, до цих повноважень належать облік громадян, що відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, яке належить до комунальної власності. Відповідно до вимог ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів, а згідно з п. 6 ст. 15 цього Кодексу до компетенції виконавчого комітету міської Ради відноситься прийняття рішень про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради. Тому за таких обставин передумовою для надання житла суддям є, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування. Верховний Суд України у своїй постанові від 7 травня 2012 року у справі №21-292а11 висловив правову позицію, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить норму матеріального права, яка застосована неоднаково судом (судами) касаційної інстанції у подібних правовідносинах, та для всіх судів України. Ця позиція вказує про покладення обов'язку забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді. Щодо дії ч.ч. 7 і 8 ст. 44 Закону України „Про статус суддів" у часі, то відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього правила Основного Закону міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі №1-рп/99, згідно з п. 2 якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Норми ст. 5 ЦК України встановлюють, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли до набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до тих прав та обов'язків, що виникли на момент набрання ним чинності. Згідно з ч. 4 ст. 4 цього Кодексу актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Оскільки право [PERSON] на одержання житла виникло під час дії Закону України „Про статус суддів" та Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 року №707, а не з часу набрання чинності Законом України „Про судоустрій і статус суддів", тому застосуванню до спірних відносин підлягає закон, який діяв на час існування такого права. З урахуванням наведеного та взявши до уваги, що протягом шести місяців з дня обрання суддею і на час розгляду справи житлом [PERSON] не був забезпечений, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved