Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

07 березня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 25.12.2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. За час шлюбу, подружжям було придбане спільне сумісне майно, так 08 лютого 2008 року подружжям був придбаний транспортний засіб Mitsubishi модель Outlander 2.0 Comfort комплектації S09, сірого кольору Ф39, автомобіль був придбаний за кредитні кошти надані АТ Райффайзенбанк АВАЛЬ на підставі кредитного договору № 2203331377 від 08.02.2008 року укладеного від імені відповідача. На теперішній час, автомобіль перебуває в заставі Банку, адже кредит не сплачений. 12 лютого 2008 року РП 1-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім'я відповідача було видане свідоцтво про реєстрації транспортного засобу Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER], серії [NUMBER]. За взаємною згодою подружжя, автомобіль Mitsubishi Outlander мав користуватися він, адже відповідно до спільни намірів подружжя відповідачу планувався бути придбаний інший автомобіль. 13 травня 2008 року подружжя за спільні кошти придбало транспортний засіб Mitsubishi модель Lancer 1.6 Comfort AT комплектації У83. Вказаний транспортний засіб був теж зареєстрований за Відповідачкою та обліковується в органах УДАІ за реєстраційним номером [NUMBER]. За час придбання подружжям автомобіля Mitsubishi Lancer, ним постійно користувалася відповідачка. Починаючи з лютого 2011 року сімейні відносини міс ними припинилися. Вони почали мешкати окремо, самостійно вести домашнє господарство та пересали мати спільні кошти. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року шлюб між ними розірвано. На час розірвання шлюбу, сторонами було досягнуто згоди, що транспортний засіб Mitsubishi модель Outlander користується він та за власні кошти сплачує кредит, а після остаточного розрахунку за кредитом, автомобіль перейде йому у власність. Виконуючи свою частину зобов'язань, в період з 01 лютого 2011 року по теперішні час ним були сплачені власні грошові кошти за вказаним кредитом на загальну суму 89169,24 грн. Транспортним засобом Mitsubishi модель Lancer, продовжувала користуватися відповідачка. 07 листопада 2012 року відповідачка уклала шлюб з [PERSON], в результаті чого взяла прізвище чоловіка [PERSON]. 24 січня 2014 року під час сплати поточного платежу за кредитом йому стало відомо, що він більше не може сплачувати кредитні кошти, оскільки змінився порядок сплати коштів за кредитним договором. Для врегулювання питання щодо сплати кредитних коштів він зв'язався з відповідачкою та дізнався що, остання без його згоди здійснила відчуження автомобіля Mitsubishi модель Lancer, а грошовими коштами від продажу автомобіля, який є спільною сумісною власністю розпорядилася на власний розсуд. Також йому стало відомо, що відповідачка змінила свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi модель Outlander, крім того відповідачка повідомила, що має намір вилучити у нього автомобіль Mitsubishi модель Outlander та розпорядитись ним на власний розсуд. В зв'язку з тим, що спільне майно подружжя було фактично поділене, а відповідачка вже розпорядилася своєю частиною майна відчуживши та розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд. Просить: припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки Mitsubishi модель Outlander 2.0 Comfort, 2008 року випуску, комплектації S09, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номер [NUMBER], який обліковується за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]); в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати право власності на автомобіль марки Mitsubishi модель Outlander 2.0 Comfort, 2008 року випуску, комплектації S09, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номер [NUMBER] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. Інші сторони у судове засідання не з'явились. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 25 грудня 2007 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 288, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року розірвано (а. с. 9). 08 лютого 2008 року сторони придбали транспортний засіб Mitsubishi Outlander 2.0 Comfort, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного 08 лютого 2008 року між ДП "Ніко-Дніпропетровськ" ТОВ "Ніко-Україна" та [PERSON], вартість транспортного засобу склала 138317,00 грн. 12 лютого 2008 року РП 1-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім'я [PERSON], було видане свідоцтво про реєстрації транспортного засобу Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER], серії [NUMBER] (а.с. 14). 13 травня 2008 року сторони за спільні кошти придбали транспортний засіб Mitsubishi модель Lancer 1.6 Comfort AT комплектації У83. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу між ДП "Ніко-Дніпропетровськ" ТОВ "Ніко-Україна" та [PERSON], вартість Mitsubishi модель Lancer 1.6 Comfort AT комплектації У83, склала 100329,00 грн. В період з 01 лютого 2011 року по теперішні час [PERSON] були сплачені власні грошові кошти за автомобіль марки Mitsubishi Outlander 2.0 Comfort, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] на загальну суму 89169,24 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями (а.с.16-85). Вирішуючи вимоги позивача щодо автомобіля Mitsubishi Outlander 2.0 Comfort, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. На підставі ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань по кредиту. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23,24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України). Судом встановлено, що автомобіль Mitsubishi Outlander 2.0 Comfort, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме сторін у справі, є неподільною річчю та перебуває у постійному користуванні Позивача. Таким чином, право власності на автомобіль, який придбаний подружжям за час шлюбу, в тому числі і за кредит, оформлений на [PERSON] зареєстровано в органах ДАІ та відповідно положенням ст. ст. 334, 640 ЦК України автомобіль підлягає поділу майна подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд, при вирішенні справи, враховує роз'яснення Верховного Суду України, викладені у п.п. 22, 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 27 грудня 2007 року № 11, згідно яких вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи та вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути транспортні засоби, тощо. Пунктами 24, 25 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України унормовано, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково; поділити між [PERSON] та [PERSON] рухоме майно спільно набуте за час шлюбу, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] (ІНН [NUMBER]) право власності на ? частину автомобіля марки Mitsubishi модель Outlander 2.0 Comfort, 2008 року випуску, комплектації S09, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд враховуючи результат розгляду справи, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] (ІНН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІНН [NUMBER]) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 691 грн. 59 коп. В решті заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial