Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до ТОВ «Орлан-ЛТД», треті особи - [PERSON], ПАТ «Українська Страхова компанія Грант-авто» про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.01.2014 року у місті Запоріжжя по проїзній частині вулиця Космічна поблизу будинку №3 відбулась дорожньо - транспортна пригода. Під час ДТП [PERSON], керуючи автомобілем "JАС НFС 1045К", не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з вантажним автомобілем "КФ4Х" та скоїв наїзд на пішохода [PERSON]. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події. В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього, близьким родичам померлого, а саме дочці [PERSON] було завдано моральної шкоди. Позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 300000 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали заяву в якій просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення, про що в матеріалах справи є відповідна заява. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, заперечень на позов не надав. Треті сторони судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань від них не надходило. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.01.2014 року у місті Запоріжжя по проїзній частині вулиця Космічна поблизу будинку №3 відбулась дорожньо - транспортна пригода. Під час ДТП [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем [NUMBER], не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з вантажним автомобілем [NUMBER] та скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO]. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження за №12014080010000035. Згідно висновку судово-медичної №288 від 24.02.2014 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що спричинили його смерть, а саме: закриту тупу травму тулуба з пошкодженням внутрішніх органів, що виразилася переломом грудного відділу хребта, множинними переломами остистих відростків грудних хребців і ребер,переломом правої лопатки, розривами легенів і печінки. Порушення водієм [PERSON],згідно висновку авто технічної експертизи № 71/14 від 06.02.2014 року, вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв'язку з подією ДТП та її наслідками. Вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15.05.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.286 КК України (а.с.6-7). В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього, близьким родичам померлого, а саме дочці [PERSON], [INFO]. було завдано моральної шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. «Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розряду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до вироку Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня 2014 року на момент ДТП, в результаті якого загинув [PERSON], [PERSON], [INFO] визнаний винним у злочині передбаченим ч. 2 ст. 286 КК України працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орлан-ЛТД". У вказаному вироку визначено винність водія [PERSON], тому суд не вбачає підстав для витребування всієї кримінальної справи з Комунарського районного суду м.Запоріжжя. Згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС автомобіль "JАС НFС 1045К", державний номерний знак [NUMBER] з 25.10.2008 по 02.09.2015 було зареєстровано за ТОВ "Орлан-ЛТД", код ЄДРПОУ 360655146(а.с.18). Оскільки смерть [PERSON] настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким на відповідній правовій підставі володів на момент ДТП [PERSON], який працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Орлан - ЛТД», тому Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу шкоду завдану смертю його батька незалежно від своєї вини. Згідно пункту 21.1. статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування». Відповідно до статті 11 Закону України №1961-ІV від 01.07.2004: «Страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (z0691-10), яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ». Як вбачається з Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу « JАС НFС 1045К», реєстраційний номер [NUMBER], станом на дату ДТП була застрахована у ПАТ "УСК" ГАРАНТ-АВТО" згідно Полісу №АС/8634212. Відповідно до частини 1 статті 331 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004: «Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа». Після ДТП, Позивач повідомив ПАТ "УСК" ГАРАНТ-АВТО" про настання страхове випадку, а також надав весь необхідний перелік документів для встановлення причин настане страхового випадку (а.с.19). Також, Позивач звернувся, в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004, зі заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати суму страхового відшкодування на свої банківські реквізити. Приписами пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-1V від 01.07.2004 встановлено, гцо: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)». Проте, ПАТ "УСК" ГАРАНТ-АВТО" жодних дій на врегулювання страхового випадку та виплати страхового відшкодування не вчинило і до сьогодні. Крім цього, згідно інформації МТСБУ, ПАТ "УСК" ГАРАНТ-АВТО" припинило своє членство в Бюро. На сьогоднішній день ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 року порушено провадження у справі №910/9445/16 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" Грант-Авто", відкрито процедуру розпорядження майном боржника та введено мараторій на задоволенння вимог кредиторів (а.с.21). Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України: «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. «Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її дружні (чоловіку), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю» (ч.2 ст.1168 ЦКУ). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON] є її рідним батьком (а.с.9). Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділові репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяня фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок загибелі батька Позивачу було завдано значну моральну шкоду, яка виразилась у тому, що: Позивач втратив надійного, доброго, дбайливого батька, який виховував її з дитинства, який був її опорою в житті, який завжди разом із нею розділяв її радість та підтримував її у тяжкі моменти. Позивач зазначив, що проживав разом із батьком однією сім'єю та вони вели спільне господарство. Також, слід зазначити, батько завжди надавав їй фінансову, матеріальну та фізичну допомогу, коли Позивач потребувала цього. Після загибелі батька Позивач переживав і переживає моральні та душевні страждання, які продовжуються і на сьогоднішній день. Вони виражаються у порушені сну, нервової системи, загальному стані здоров'я. Тривалий час після загибелі батька Позивач приймав заспокійливі лікарські засоби, не міг змиритися із тим, що батька більше немає на цьому світі, він вважав, що все це страшний сон, адже загиблий батько був для неї дуже близьким, завжди допомагав та підтримував її. Також Позивач стверджує, що після загибелі батька її життя змінилось на гірше. Страждають також і близькі Позивача, зокрема, її мати, рідна сестра що також призводить до моральних страждань. Усі наведені аргументи призводять до нестерпних моральних страждань, які будуть супроводжувати Позивача протягом усього життя (а.с.16). Слід також зазначити, що згідно вироку Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2014 р., потерпіла [PERSON] не мала матеріальних та моральних претензій, оскільки моральна шкода їй була компенсована з боку [PERSON] у повному обсязі на суму 10000 грн. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на суму 100000 грн..

Outcome: partial