Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення заповіту. Свій позов позивач мотивує тим, що [INFO] в с. Григорівка Братського району Миколаївської області помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з земельних ділянок площею 5,43 га, 0,16 га та 0,03 га, розташованих в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, та які належали померлому, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Братською райдержадміністрацією Миколаївської області 25 травня 2004 року, на підставі розпорядження від 04 лютого 2004 року № 68-р. Згідно заповіту від 26 лютого 2001 року, посвідченого секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, та зареєстрованого за №61, [PERSON] заповідав сертифікат на право на земельну частку (пай) 5,75 га, яка знаходиться в ТОВ "Маяк", у власність [PERSON] Однак, оскільки заповіт було складено на сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,75 га, а спадщина відкрилася у виді трьох земельних ділянок площею 5,43 га, 0,16 га та 0,03 га, отримати свідоцтво на спадщину не має можливості. При цьому в заповіті мова йде про один предмет правочину, а на сьогоднішній день це вже три земельних ділянки. Це сталося через те, що після реалізації своїх прав на земельну частку (пай) та отримання земельних ділянок в натурі [PERSON] не звернув уваги на це та не склав новий заповіт з зміненим заповідальним майном. До початку судового засідання позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилася, до суду надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25 березня 1997 року, [PERSON] отримав сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], площею 5,75 га, що знаходиться в КСП "Маяк" Братського району Миколаївської області (арк.с. 23). Згідно заповіту від 26 лютого 2001 року, посвідченого секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, та зареєстрованого за №61, [PERSON] заповідав сертифікат на право на земельну частку (пай) 5,75 га, яка знаходиться в ТОВ "Маяк", у власність [PERSON] (а.с. 4). 25 травня 2004 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], відповідно до якого останній є власником земельної ділянки площею 5.62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Григорівської сільскої ради Братського району Миколаївської області (а.с. 5). [INFO] в с. Григорівка Братського району Миколаївської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 5,43 га, 0,16 га та 0,03 га, що розташовані в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, та які належали померлому, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Братською райдержадміністрацією Миколаївської області 25 травня 2004 року, на підставі розпорядження від 04 лютого 2004 року № 68-р. Відповідно до повідомлення Братської державної нотаріальної контори, згідно чинного законодавства об'єктом спадщини є земельна ділянка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], а об'єктом заповідального розпорядження є земельна частка (пай) (а.с. 8), в зв'язку з чим у видачі свідоцтва на спадщину позивачу було відмовлено. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спадкодавець [PERSON], відповідно до заповіту від 26 лютого 2001 року, посвідченого секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, та зареєстрованого за №61, яким заповідав належні йому на праві приватної власності земельні ділянки площею 5,43 га, 0,16 га та 0,03 га, що розташовані в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 25 травня 2004 року Братською райдержадміністрацією Миколаївської області, на підставі розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 04 лютого 2004 року №68-р, у власність сину [PERSON]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved