Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Незамай А.Д. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 1041584859 від 26 грудня 2016 року в розмірі 18614,04 грн, з яких: -10499 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1,69 грн - сума заборгованості за відсотками; -2863,85 грн - сума заборгованості за платою за управління кредитом; -5249,50 грн - сума заборгованості за пенею. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 26.12.2016 між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем було укладено кредитний договір №1041584859. 30.07.2018 між ТОВ "ФК "ЦФР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Відповідно до Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги ,ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 18614,04 грн. На виконання п.6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст.ст.512 - 514, 516 Цивільного кодексу України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ "ФК "ЦФР" надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "ЄАПБ". Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на обов`язок повернення кредиту, відповідач припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було надіслано повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача Ткаченко М.М., відповідно до якого остання просила розглядати справу без участі представника позивача та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 26.12.2016 [PERSON] подано заяву на отримання кредиту від ТОВ «Фінасова компанія «Центр фінансових рішень» № 1041584859. Пунктом 2 вказаної заяви вбачається, що умовами надання кредиту є: сума кредиту 10499 грн, дата надання кредиту 26.12.2016, строк надання кредиту 15 місяців, під 0% - початковий процент, 2,29% - щомісячні проценти, 0,01 річні проценти, 0,3 щоденна пеня. З наявної в матеріалах справи заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» вбачається, що відповідач надав згоду на приєднання до зазначених умов. З наявної в матеріалах справи довідки № 2690734-SG від 31.10.2018 та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1041584859, вбачається, що відповідач покладений обов`язок по поверненню кредитних коштів виконав не в повному обсязі, у зв`язку із чим у останнього, станом на 30.07.2018, утворилась заборгованість у сумі 18614,04 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та непогашенням кредиту в узгодженому сторонами порядку, станом на 30.07.2018 виникла заборгованість, яка складається з: -10499 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1,69 грн - сума заборгованості за відсотками; -2863,85 грн - сума заборгованості за платою за управління кредитом; -5249,5 грн - сума заборгованості за пенею Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч.1-3 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком,а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як зазначено вище, кредитний договір між сторонами був укладений у простій письмовій формі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не здійснював погашення заборгованості. Відповідач, доказів виконання грошового зобов`язання за умовами кредитного договору не надав, докази надані стороною позивача не спростував. З огляду на викладене суд дійшов висновку про невиконання відповідачем умов визначених кредитним договором № 1041584859 від 26.12.2016 та стягнення з останнього 10499 грн заборгованості за основною сумою боргу. Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що умовами кредитного договору 1041584859 від 26.12.2016 встановлено, що відповідачем отримано кошти під 0% - початковий процент, 2,99% - щомісячні проценти, 0,01 % - річні проценти та пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожен день прострочення. Також встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору. З огляду на викладене, враховуючи наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 1,69 грн заборгованості за відсотками та 5249,50 грн заборгованості за пенею. Наданий позивачем розрахунок судом перевірений, є арифметично вірним, відповідачем не спростований, а тому приймається судом до уваги. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за платою за управління кредитом, слід зазначити наступне. У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно із ст.18 закону «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за платою за управління кредитом. Також, з наявної в матеріалах справи копії договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" вбачається, що ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до договору відступлення права вимоги № 20180730 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 18614,04 грн. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст.1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про перехід до ТОВ "ФК "ЄАПБ" від ТОВ "ФК "ЦФР" прав вимоги по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1041584859 від 26.12.2016. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Питання судового збору суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial