Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

19.08.2017р. [PERSON] (далі позивач) звернулась з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) в якому просила: - визнати відбувшимся та визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами за № 932в, зареєстрований Первомайською філією Універсальної біржі "Південь" по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]; - визнати за позивачем право власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що договір пройшов державну реєстрацію та був зареєстрований Первомайським філіалом Південної універсальної біржі за реєстровим № 932в від 05.04.2002р. Під час укладення договору купівлі-продажу на біржі сторони здійснили та виконали всі суттєві умови вказаного договору. Так, як у письмовому договорі, який був підписаний сторонами, було вказано, що він є дійсним і подальшого нотаріального посвідчення не потребує, тому договір нотаріально не посвідчувався. На даний час продавець - [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, а приватним нотаріусом Лавріненком М.І. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, і тому вона не може у іншому, окрім судового порядку, визнати вказаний договір дійсним та відновити своє право власності на придбане нерухоме майно, що і було підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні 12.10.2017р. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судове засідання 17.10.2017р. не з'явилися, проте 12.10.2017р. позивач, а 17.10.2017р. представник позивача звернулися до суду із заявами, в якій підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 09.10.2017р. звернулася до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги, оскільки кошти за будинок вона отримала в повному обсязі та не має претензій до позивача, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність визнання відповідачем позову, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2002р. між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений письмовий договір № 932в купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір 05.04.2002р. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на Первомайській філії Універсальної біржі "Південь" у журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю за реєстровим № 932в. Сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу: продавець передав покупцю вказаний житловий будинок та правовстановлюючі документи на нього, а [PERSON], як покупець, заплатила продавцю гроші та посилилась у вказаному житловому будинку 05.04.2002р. де прописалася та проживає до цього часу, що підтверджується домовою книгою та наявністю у позивача інвентарної справи на спірний житловий будинок, що також визнається та не заперечується сторонами спору. Так, зокрема на підтвердження вказаних обставин позивач надала інвентарну справу на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], при чому слід зазначити, що згідно рішення Врадіївської селищної ради Миколаївської області від 01.10.1987р. нумерація вказаного будинку була змінена з 91 на 109, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 4751 від 12.10.2017р. Також судом встановлено, що рішенням Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 12 від 24.07.2002р. позивачу надано земельну ділянку в приватну власність у зв'язку з купівлею житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до звіту про оцінку майна 1154 від 06.07.2017р. Ринкова вартість спірного житлового будинку, загальною площею 43,9 м.кв. становить 28 656 грн. 00 коп. Як вбачається з матеріалів позовної заяви відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення, при чому приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лавріненко М.І. постановою від 17.08.2017р. позивачу відмовлено у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу № 932в від 05.04.2002р. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на це майно. Враховуючи факт доведеності, що сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу житлового будинку, який пройшов державну реєстрацію, та одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що унеможливлює вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчити нотаріально, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним. Так, відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов'язки суб'єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК Української РСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК Української РСР 1963 року. В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об'єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. Крім того, так як право власності у покупця за договором купівлі-продажу виникає з моменту виконання всіх суттєвих умов договору (ст. 224 ЦК Української РСР 1963 року) позивач набула права власника на вказаний житловий будинок, що не оспорювалось ні однією із сторін вказаного правочину. Отже, з вищевикладеного в сукупності вбачається, що вимоги позовної заяви є законними обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 260270 від 14.07.2016р. позивач є інвалідом ІІ групи, а відтак в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. Водночас, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у еквіваленті становить 640 грн. 00 коп. та за позовну вимогу майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у еквіваленті становить від 640 грн. 00 коп. до 8 000 грн. 00 коп. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, в силу приписів ст.ст. 79, 88 ЦПК України та ст.ст. 4, 6 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 640 грн. 00 коп. та за вимогу майнового характеру в розмірі 640 грн. 00 коп., який в загальному становить 1 280 грн. 00 коп. та визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Outcome: approved