Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовною вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №ODXRRX10470291 від 16.03.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 16.03.2007 року отримав кредит у розмірі 1054.76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк", І та 2 сторінка Статуту додаються до позовної заяви. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22.04.2014 року має заборгованість - 25331,81 грн., яка складається з наступного: 1054,80 грн. - заборгованість за кредитом; 6240,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 244,68 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 17791,50 грн, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 2140,28 грн, яка була задоволена судовим наказом Великомихайлівського районного суду Одеської обл. від року з Відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить 23191,53 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 1159.58 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованність становить 24851.11 грн. Тому просять суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК": заборгованість у розмірі 24851.11 грн. за кредитним договором №ODXRRX10470291 від 16.03.2007 року та судові витрати у розмірі 248.51 грн. судовий збір.В матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій вони позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять слухати справу в їх відсутність. Позивач в судове засідання не з'явився в матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій вони позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять слухати справу в їх відсутність, Відповідач в судове засідання не з'явився в матеріалах справи наявна заява в якій позовні вимоги не визнав, просив застосувати загальну позовну давність у три роки до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк". Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №ODXRRX10470291 від 16.03.2007 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1054.76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. В судовому засіданні встановлено, що станом на 22.04.2014 року відповідач має заборгованість - 25331,81 грн., яка складається з наступного: 1054,80 грн. - заборгованість за кредитом; 6240,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 244,68 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 17791,50 грн, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 2140,28 грн, яка була задоволена судовим наказом Великомихайлівського районного суду Одеської обл. від року з Відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить 23191,53 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 1159.58 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованність становить 24851.11 грн. На підставі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом та ст.526 ЦК України -збов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 Цивільного Кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на день розгляду справи судом [PERSON] не погасив наявну станом на 22.04.2014 року заборгованість за кредитним договором №ODXRRX10470291 від 16.03.2007 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору №ODXRRX10470291 від 16.03.2007 року. Проте Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В матеріалах справи наявна заява від [PERSON] про застосування строку позовної давності в якій він просить застосувати загальну позовну давність у 3 роки до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" від 08.05.2014 року. Згідно умов договору №ODXRRX10470291 від 16.03.2007 р. позичальник надавав кредит у сумі 1054.76 грн. тобто 16.03.2008 року позивач вже знав про порушення відповідачем грошових забов'язань по споживчому кредиту, але не заявив жодних вимог до боржника про виконання забов'язань в встановлений строк, а звернувся до суду лише у травні 2014 року, тобто після тривалого спливу терміну позовної давнини. У пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до цивільного законодавства, при відсутності заяви позивача про застосування строку позовної давності, суд повинен це зробити з власної ініціативи. Частиною 1 ст.259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п 5.5 договору, строк позовної давності складає 5 років, проте в судовому засіданні встановлено, що відповідачем підписувалась лише заява позичальника № №ODXRRX10470291 від 16.03.2007 року, умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) відповідач не підписував, тому з строком позовної давності у 5 років, ознайомлений не був. При встановлених обставинах, коли в заяві позичальника відповідач не ознайомлений з умовами про збільшення позовної давності, сторонами не укладено договір про збільшення позовної давності, який укладається в письмовій формі відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, враховуючи положення п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 24851.11 грн. задоволенню не підлягають відповідно до положень ч.1 ст.259, ст.266, ч.4 ст. 267 ЦК України, так як зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення заборгованості по процентам, комісії, штрафу, тощо) Судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed