Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 3586 грн. 32 коп. та судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що10 листопада 2010 року Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" та товариство з обмеженою відповідальністю «Данзас Київ ЛТД» уклали договір добровільного страхування транспортних засобів № АТК 208288. Згідно з даним договором був застрахований автомобіль Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], що належить страхувальнику на праві власності. 04.10.2011 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON], що керував транспортним засобом ГАЗ 3302, д/н [NUMBER] та [PERSON], що керував застрахованим транспортним засобом Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України. Виконуючи умови вищевказаного Договору добровільного страхування та ст. 20, 25 Закону України "Про страхування", позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі14599 гривень 06 копійок. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія». 26.11.2012 року СТДВ «Гарантія» відшкодувала АТ «ПРОСТО-страхування» оцінену шкоду з вирахуванням франшизи в розмірі: 12012,74 грн. (матеріальний збиток відповідно до експертизи) - 1000,00 грн. (франшиза) = 11012,74 грн. Таким чином, оскільки залишились невідшкодованими 3586,32 грн., 20.12.2012 року позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою, однак коштів так і не отримали, а тому вимушені звернутись з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково, а саме, погоджується на сплату на користь позивача грошових коштів в розмірі франшизи, що становить 1000 грн., однак не погоджується зі сплатою 2586,32 грн., що є різницею між заподіяними власнику автомобіля Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], збитками та виплаченою сумою коштів СТДВ «Гарантія» на користь позивача, вказуючи на те, що СТДВ «Гарантія» повинна була доплатити цю різницю, оскільки, відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 10 листопада 2010 року Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" та товариство з обмеженою відповідальністю «Данзас Київ ЛТД» уклали договір добровільного страхування транспортних засобів № АТК 208288. Згідно з даним договором був застрахований автомобіль Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER], що належить страхувальнику на праві власності (а.с.4). Згідно з постановою Святошинського районного суду м.Києва [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.10). По пошкодженому автомобілю було проведено експертне дослідження та складений Звіт №16889/5429 від 13.10.2011 року з оцінки транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VWPolo, державний номерний знак [NUMBER], склала 12012 гривень 74 копійки. Відповідно до рахунку-фактури № НМ-0000001 від 10.10.2011 року та рахунку-фактури №103 від 14.11.2011 року, вартість ремонту автомобіля становить 15099 грн. 06 коп. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування № 5429 від 3011.2011 року, розмір страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику, складає 14599,06 грн. Як вбачається, з платіжних доручень № 20149 від 02.12.2011 року та № 20172 від 05.12.2011 року, ПАТ «ПРОСТО-страхування» сплатило на користь ТОВ «Данзас Київ ЛТД» 14599,06 грн. Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2012 року, з ТДВ «Гарантія» на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» стягнено суму страхового відшкодування у розмірі 11012 грн. 74 коп. Отже, не відшкодованою залишилась сума в розмірі 3586,32 грн. Стаття 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 27 Закону України "Про страхування" визначає,що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та у відповідності до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Полісу № АА/6043393, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія», відповідно до якого франшиза складає 1000 грн. Оскільки позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатив застрахованій особі ТОВ «Данзас Київ ЛТД» 14599,06 грн. страхового відшкодування, однак в порядку регресу йому СТДВ «Гарантія» було відшкодовано грошові кошти не в повному обсязі, а саме з урахуванням зносу в розмірі 11012 грн. 74 коп., позивач отримав право на компенсацію різниці цих витрат з боку відповідача, а саме, в сумі 3586 грн. 32 коп. Відповідно позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved