Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернувся [PERSON] , в якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за 2016 року в розмірі 18567,47 грн та за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 16941,61 грн, всього 35404,88 грн, що за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів складає 29682,47 грн. В обґрунтування вказаних позовних вимог [PERSON] посилався на те, що у вказаний період він працював у державному підприємстві «Донецька залізниця», правонаступником якого стало АТ «Українська залізниця». В 2016 році та з березня 2017 року по липень 2017 року роботодавець не виплачував йому заробітну плату, хоча продовжував її нараховувати. Станом на день звільнення 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати за 2016 рік склав 18567,47 грн та за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року - 16941,61 грн. Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин, що спричинили не виплату заробітної плати позивачу, а саме: захоплення невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів АТ «Укрзалізниця», розташованих у м. Донецьк, в зв`язку з чим у відповідача з 16.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. У зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати не можливо. Вважає, що позивачем не доведений факт виконання ним трудових обов`язків у спірний період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року та розмір заборгованості по заробітній платі. Заробітна плата за період з 05 вересня 2016 року по 31 грудня 2016 року в загальному розмірі 21988,59 грн та за період з 01 січня 2017 по 28 лютого 2017 року в загальному розмірі 2941,18 грн була перерахована на особовий рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ТВБВ 10004/0149 філія - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». За першу половину березня 2017 року позивачу був нарахована заробітна плата, яку позивач отримав 26.07.2017 р. в розмірі 1425,02 грн Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача АТ «Укрзалізниця» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення відповідач повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді муляра 6 розряду, в тому числі з 02 листопада 2015 року в Ремонтно-будівельної дільниці станції Дебальцеве Ясинуватського будівельно-монтажного експлуатаційного управління ДП «Донецька залізниця», а з 05.09.2016 року у виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 17 липня 2017 року на підставі наказу від 10.07.2017 року № 5955/ДН-ОС позивач був звільнений у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] , копія якої долучена до матеріалів справи. Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. було утворено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, до переліку якого входить, зокрема, й ДП «Донецька залізниця». Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Донецька залізниця» перебуває в стані припинення. Крім того, в Реєстрі містяться дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ "Українська залізниця", серед яких зазначено ДП "Донецька залізниця". Відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 12.11.2014р. № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» на часткову зміну пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Офіційний вісник України, 2014 р., N 53, ст. 1402) установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 зазначеної постанови, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним Акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови. 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Донецьк. Процедуру реорганізації ДП «Донецька залізниця» та передачу всіх прав та обов`язків ПАТ «Українська залізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» (далі - Постанова № 604) призупинено до завершення проведення антитерористичної операції. Згідно з постановою Кабінету міністрів України № 938 від 31.10.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» змінило назву на Акціонерне товариство «Українська залізниця». Відповідно до частини першої та п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-VI «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство. Товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Аналізуючи вказані норми права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/5953/17 виклала такий правовий висновок. При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності. Процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ «Укрзалізниця». Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику. При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Враховуючи те, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця». Згідно із зведеною відомістю на виплату заборгованості по Державному підприємству «Донецька залізниця» від 02.06.2020 року за № 931/2, інформаційною довідкою № 931 від 02.06.2020 року, наданою в.о. заступника начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», до АТ «Українська залізниця» були передані відомості щодо заборгованості із заробітної плати позивача [PERSON] , розмір якої складав після утримання обов`язкових податків та зборів 18463,25 грн (за 6 місяців в розмірі окладу 2984,29 грн, за сьомий місяць в розмірі 557,51 грн). З платіжної відомості № 104 від 09 лютого 2017 року вбачається, що СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» в рахунок погашення вказаної заборгованості виплатила позивачу кошти в загальному розмірі 2984,29 грн шляхом перерахування їх на банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] , відкритий в ТВБВ № 10004/0149 ПАТ «Державний ощадний банк України». З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що від ДП «Донецька залізниця» до АТ «Українська залізниця» була здійснена передача обов`язків щодо виплати позивачу заборгованості по заробітній платі [PERSON] по ДП «Донецька залізниця» за 2016 рік. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Згідно з ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до частини 2 ст. 30 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно з ст. 8 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідно до довідки №793/2 від 08.05.2020 року за період з вересня 2016 року по грудень 2016 року структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] була нарахована заробітна плата в загальному розмірі 27652,22 грн. Враховуючи те, що від ДП «Донецька залізниця» до АТ «Українська залізниця» була здійснена передача обов`язків щодо виплати позивачу заборгованості по заробітній платі за 6 попередніх місяців за період з березня по серпень 2016 року в сумі 18463,25 грн та судом було встановлено, що за вказаний період [PERSON] було сплачено 2984,29 грн, суд дійшов висновку про те, що за вказаний період залишилась не сплаченою заборгованість по заробітній платі в розмірі 15478,96 грн, сума якої отримана після проведення відрахувань та утримань із заробітної плати податків та загальнообов`язкових платежів. Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а другою частиною цієї статті встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. На виконання вимог, передбачених статтею 110 КЗпП України, роботодавець повідомляв робітника про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати, суму заробітної плати, що належить до виплати, на підтвердження чого позивачем долучені до матеріалів справи відповідні табуляграми. Так, відповідно до табуляграм, доданих до позову, працівнику [PERSON] у період з березня 2017 року по липень 2017 року заробітну плату було нараховано з урахуванням часу простою: в березні 2017 року в розмірі 3890,67 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 3093,79 грн; за квітень 2017 року в розмірі 1517,43 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 1206,62 грн; за травень 2017 року в розмірі 0,00 грн; за червень 2017 року в розмірі 455,22 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 361,99 грн; за липень 2017 року заробітну плату було нараховано в розмірі 11078,31 грн, яка складається, в тому числі, з компенсації за невикористану відпустку за 24 днів в сумі 4720,56 грн, вихідної допомоги при скороченні в сумі 5708,20 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 8866,37 грн. А у підсумку розмір нарахованої заробітної плати за відповідний період складає 16941,63 грн, що є сумою вищенаведених доданків. Головним бухгалтером та начальником ВП «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» було здійснено розрахунок заборгованості по заробітній платі, згідно з яким станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року складає 16941,63 грн, після вирахування обов`язкових платежів її розмір відповідає 13528,77 грн. Ухвалами Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року, 27 травня 2020 року у Акціонерного товариства «Українська залізниця» було витребувано докази про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивача за відповідні періоди. Відповідачем на виконання вказаних ухвал суду надано довідку № 793/3 від 08.05.2020 р. та копію відомості на виплату грошей № 3 за березень 2017 року, з яких вбачається, що за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 1792,06 грн, яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем 26 липня 2017 року в розмірі 1425,02 грн, нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року по липень 2017 року не здійснювалося. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2020 року у Акціонерного товариства «Українська залізниця» було витребувано відомості про те, чи передавалися [PERSON] до регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» будь-які документи, в тому числі їх копії та незасвідчені копії, для проведення остаточного розрахунку по заробітній платі, а також всі документи, в тому числі їх копії, засвідчені та не засвідчені, які були передані [PERSON] до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» для проведення остаточного розрахунку по заробітній платі. Проте відповідачем на виконання вказаної ухвали суду надано інформаційну довідку № 931 від 02.06.2020 року, засвідчену в.о. заступника начальника СП «Донецька дирекція залізничних перевезень», лише щодо відсутності оригіналів первинних документів для нарахування заробітної плати, а також належним чином завірених їх копій. А отже, в повному обсязі ухвала суду не була виконана відповідачем, оскільки у вказаній довідці не зазначено, чи передавалися позивачем будь-які документи, в тому числі їх копії та незасвідчені копії, для проведення остаточного розрахунку по заробітній платі, а також не зазначені критерії, за якими відповідач встановлює належність засвідчення копій первинних документів, які мають передаватися працівником для остаточного розрахунку по заробітній платі, що викликає сумніви у добросовісному виконанні ним своїх обов`язків щодо доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 04 липня 2018 року у справі 233/559/18 за позовом працівника СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі було встановлено, що з 20 березня 2017 року згідно з наказом ПАТ «Українська залізниця» філії «Донецька залізниця» №384 від 15.03.2017 року та наказом СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» №236/ДНД від 17.03.2017 року у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією відповідно до ст.ст. 34, 113 КЗпП України встановлено простій для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. Враховуючи те, що з 20 березня 2017 р. встановлено простій для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції на підставі наказу ПАТ «Українська залізниця» філії «Донецька залізниця» № 384 від 15.03.2017 р. та наказу СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» №236/ДНД від 17.03.2017 р., а відповідно до ч. 1 ст. 113, ч. 1 ст. 44, ч. 1 ст. 83 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) та при припиненні трудового договору з підстави, зазначеної пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку, грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також те, що роботодавцем не спростовано вказаний розрахунок позивача, суд дійшов висновку про те, що розрахунок заборгованості по заробітній платі, здійснений позивачем, відповідає обставинам справи. Посилання відповідача про неможливість розрахунку заборгованості по заробітній платі через відсутність у роботодавця оригіналів первинних документів щодо розміру виконаної роботи та розміру заборгованості не спростовує висновків суду, оскільки обов`язок вести облік відпрацьованого часу та розміру заробітної плати покладено лише на роботодавця, обставини, які зумовлюють відсутність первинної документації, не звільняють роботодавця від обов`язку сплачувати заробітну плату працівнику, право на яку гарантоване Конституцією України. Вказаний висновок відповідає позиції, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відповідно до якого відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Отже відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати. Наявність форс-мажорних обставин, що спричинили невиплату заробітної плати та відсутність оригіналів первинних документів не спростовує висновків суду, оскільки право на заробітну плату гарантоване статтею 43 Конституції України та відсутність вини відповідача у невиконанні своїх обов`язків щодо виплати заробітної плати не звільняє його від виконання такого обов`язку в наступному, а може лише бути підставою для звільнення роботодавця від відповідальності, передбаченої трудовим законодавством за вказане порушення трудових прав. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Розглядаючи питання про розмір заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що відповідачем АТ «Українська залізниця» не спростовано розрахунок, наданий позивачем в частині заборгованості по заробітній платі за 2016 рік в сумі 15478,96 грн, розмір якої встановлено після вирахування обов`язкових податків та зборів, а також в частині заборгованості по заробітній платі в розмірі 15149,57 грн (16941,63 - 1792,06) грн за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року з наступним утриманням обов`язкових податків та зборів, розмір якої отримано після вирахування сплаченої суми нарахованої заробітної плати за першу половину березня 2017 року в розмірі 1792,06 грн. А отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частинні стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за 2016 рік в розмірі 2984,29 грн та за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 1792,06 грн з підстав, що наведені вище. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 727,37 грн, розмір якого вирахуваний виходячи з того, що розмір задоволених позовних вимог дорівнює 30628,53 грн, ціна позову дорівнює 35404,88 грн та відповідає розміру судового збору 840,80 грн.

Outcome: partial