Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 873 414 грн. 94 коп. заборгованості за договором про надання відкличної відновлюваної кредитної лінії №13К-60С від 23.01.2014 року. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.01.2014 року між ПАТ "КБ "Південкомбанк" та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №13К-60С, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у сумі 700 000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом становила 28% річних, комісія за користування кредитом - 0,1% від суми ліміту кредитування, кінцевий строк дії кредитної лінії до 24.01.2015 року. Сплата кредиту повинна була здійснюватись у строки та в порядку, визначеному графіком зменшення суми кредиту, який є невід'ємним додатком до договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та банком укладено договір поруки №13П-60С від 23.01.2014 року. Враховуючи, що позичальником прострочено строки сплати процентів та комісій, а також прострочено строки сплати кредитних коштів, та також враховуючи, що поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання зобов'язань по кредитному договору, тому просить стягнути з поручителя вищевказану заборгованість. У судовому засіданні, яке відбувалось в режимі відеоконференції, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с.81), про поважні причини неявки суду не відомо, заява про відкладення розгляду справи до суду не надходила. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи доказами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23 січня 2014 року між ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" та ФОП [PERSON] укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №13К-60С (а.с.7-11). Згідно п.1.1 договору банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію на поповнення обігових коштів з лімітом кредитування в сумі 700 000 грн, зі сплатою процентів в розмірі 28% річних та щомісячної комісії за управління кредитною лінією у розмірі 0,1% від суми ліміту кредитування, з кінцевим строком дії кредитної лінії до 24.01.2015 року. Відповідно п.2.1 даного договору передбачено, що видача кредитних коштів позичальнику в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (траншами) шляхом зарахування на поточний рахунок. Отже, як вбачається із листів №13 від 23.01.2014 року, №19 від 27.01.2014 року, №21 від 29.01.2014 року, №22 від 30.01.2014 року, №23 від 31.01.2014 року та №24 від 03.02.2014 року ФОП [PERSON] загалом отримала від ПАТ «КБ «Південкомбанк» 700 000 грн (а.с.14-19). Згідно п.2.4 договору максимальний строк користування кожним траншем кредиту не може перевищувати 90 календарних днів та не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії. Відповідно п.3.3.5 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти та комісії. Пунктом 2.8 та 2.10. передбачено, що сплата процентів та щомісячної комісії здійснюється у валюті кредиту щомісячно по 05 число місяця на рахунок банку. Згідно п.4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених кредитним договором, а також прострочення строків повернення кредитних коштів, кредитор має право стягнути з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Позивачем взяті на себе зобов'язання виконано належним чином. При цьому позичальник ФОП [PERSON] порушило умови виконання договірних зобов'язань, не повертає кредит згідно графіку та не сплачує відсотки. Згідно розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи (а.с.20-22) станом на 09.10.2014 року борг ФОП [PERSON] за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №13К-60С становить 873 414 грн 94 коп, з яких: заборгованість за кредитом - 699 126 грн 07 коп, заборгованість по процентам - 99 171 грн. 20 коп., заборгованість по щомісячній комісії - 4 200 грн 00 коп, пеня за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 09.10.2014 року - 70 917 грн 67 коп. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 23 січня 2014 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та [PERSON] укладено Договір поруки № 13П-60С, який зобов'язався відповідати за зобов'язаннями ФОП [PERSON] по вказаному вище кредитному договору, в тому числі повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісію, пеню, в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитними договорами (а.с.12-13). Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України і п.1.2 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за повернення кредиту, сплати відсотків та штрафних санкцій. Судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням позичальником ФОП [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, на адресу відповідача [PERSON] направлялися претензії від 25.04.2014 року та 11.07.2014 року щодо погашення простроченої заборгованості (а.с.23,24). Проте поручитель у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення банку кредитних коштів, процентів, комісії та пені, що свідчить про ухилення від виконання своїх зобов'язань перед позивачем. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Враховуючи, що згідно договору поруки відповідач взяв на себе зобов'язання перед позивачем за належне виконання ФОП [PERSON] її зобов'язань за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісійних, а також неустойки, інших витрат, то сума боргу за кредитним договором підлягає стягненню з [PERSON], як солідарного боржника. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та положень Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved