Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

23.01.2020 року сільськогосподарське приватне підприємство "Ромашка" (далі- СГПП "Ромашка") звернулося в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди землі. Позов мотивує тим, що 23 грудня 2010 року СГПП "Ромашка" уклало договір оренди земельної ділянки з [PERSON] (далі- договір). Даний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у Управлінні Держкомзему у Локачинському районі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2011 року за № 072240004000216. Предметом укладеного договору оренди стала земельна ділянка, площею 2,34 га, кадастровий номер: 0722481200:06:000:0038, що знаходиться на території Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області та належить орендодавцю на підставі відповідного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до пункту 8 зазначеного договору оренди земельної ділянки строк дії договору оренди становить 15 років. Згідно з п. 43 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. З огляду на це, кінцевий строк дії вищезазначеного договору оренди, що був укладений між позивачем та відповідачем, закінчується 23 травня 2026 року. Водночас, стороні позивача відомо про те, що [PERSON] , яка є орендодавцем згідно з договором, змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Крім того, нещодавно позивачу стало відомо, що ПП "ЗАК" (правонаступником якого є ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія") уклало договір оренди земельної ділянки з [PERSON] . Цей договір зареєстровано 30 січня 2019 року, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено відповідний запис. Об`єктом договору оренди стала земельна ділянка, площею 2,3401 га, кадастровий номер: 0722481200:06:000:0038, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 091699. Таким чином, на сьогодні існує подвійна реєстрація права оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, яка на праві власності належить відповідачу [PERSON] . Просить визнати недійсним договір оренди землі між приватним підприємством "Західна аграрна компанія" та [PERSON] , укладений щодо земельної ділянки, площею 2,34 га, кадастровий номер: 0722481200:06:000:0038, що розташована на території Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області. 04.03.2020 року від ПП "ЗАК" (правонаступником якого є ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія") надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що 17 січня 2019 року між ПП «ЗАК» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,34 га, з кадастровим номером 0722481200:06:000:0038. Договір укладено строком на сім років до 17 січня 2026 року. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.01.2019, номер запису про інше речове право 30146710. Вказана земельна ділянка, площею 2,34 га, з кадастровим номером 0722481200:06:000:0038 належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №091699, виданого 26.12.2003 Локачинською РДА. Договір оренди землі від 17 січня 2019 року між ПП «ЗАК» та [PERSON] укладено між сторонами відповідно до власного вільного волевиявлення сторін. На момент укладення договору відомості з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 0722481200:06:000:0038 не містили даних про перебування вказаної земельної ділянки в оренді третьої особи. Також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було зареєстровано право оренди нa вказану земельну ділянку за будь-якою особою. Про наявність будь-якого чинного договору оренди відповідної земельної ділянки на момент укладення оспорюваного договору оренди ПП «ЗАК» відомо не було. З огляду на наведене, ПП «ЗАК» на законних підставах укладено із [PERSON] договір оренди землі, який відповідно є чинним та відповідає вимогам законодавства України. Крім того, під час державної реєстрації права оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 17 січня 2019 року між ПП «ЗАК» та [PERSON] державним реєстратором повинно було бути встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також мали бути використані відомості Державного земельного кадастру щодо відповідної земельної ділянки. На обґрунтування своїх вимог позивачем надано лист Відділу у Локачинському районі Міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області, де зазначено, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0422481200:06:000:0038 укладений 23.12.2010 між [PERSON] та СҐПП «Ромашка» і зареєстрований 23.05.2011 року за номером [NUMBER] . Водночас, об`єктом оспорюваного позивачем договору оренди землі від 17 січня 2019 року, укладеного між ПП «ЗАК» та [PERSON] , є земельна ділянка з кадастровим номером 0722481200:06:000:0038. Позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] 23 грудня 2010 року укладений договір оренди відповідної земельної ділянки, що зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Локачинському районі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2011 року за №072240004000216. На підтвердження позивачем долучено до матеріалів справи копію з книги реєстрації договорів оренди. Державна реєстрація договорів оренди землі у період укладання вищезазначеного договору оренди здійснювалась у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021 «Про затвердження Порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». Відповідно до п.7 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі відповідний том розділу Книги записів у паперовому вигляді вважається відкритим після зазначення дати відкриття на титулі такого тому, що завіряється підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держкомзему. Сторінки тому розділу Книги записів нумеруються друкарським способом, прошнуровуються та опечатуються, про що посадовою особою робиться відповідний запис на останній сторінці. Запис засвідчується підписом керівника територіального органу Держкомзему із зазначенням його прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою цього органу. Віддтак слідує, що надана позивачем копія сторінки з книги реєстрації договорів оренди не є належним доказом у справі, оскільки відповідно до діючого на той момент законодавства, договора оренди землі реєструвалися у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, а не у книзі реєстрації договорів оренди. Просить у задоволенні позову СГПП «Ромашка» до відповідачів про визнання недійсним договору оренди землі відмовити повністю. 05.03.2020 року від представника СГПП «Ромашка» надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що дійсно у відповіді на адвокатський запит Відділ у Локачинському районі міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області вказав, що між СГПП "Ромашка" та [PERSON] укладено договір щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0422481200:06:000:0038. Однак, помилка в написанні кадастрового номеру (замість вірного 0722481200:06:000:0038 - вказано невірний 0422481200:06:000:0038) є суто технічною та не спростовує тієї обставини, що СГПП "Ромашка" орендує земельну ділянку з кадастровим номером: 0722481200:06:000:0038. Щодо тверджень відповідача про те, що книга реєстрації договорів оренди не є належним доказом реєстрації договору зазначає, що на момент укладення договору оренди від 23.12.2010 року був чинний Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою КМ України від 25 грудня 1998 року № 2073 (втратив чинність 05.08.2011 року), відповідно до положень якого: після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком (п.13). Також був чинний Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174 (втратив чинність 20.08.2012 року), за яким така реєстрація здійснювалася структурними підрозділами центру державного земельного кадастру при Держкомземі України (п.1.2.), яким і була проведена державна реєстрація укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди від 23.12.2010 року. Діяльність органів державної реєстрації речових прав з 01.01.2013 року регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який вимагав від державного реєстратора при розгляді звернень про державну реєстрацію права оренди встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно (п.1 ч.3 ст.10) з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав. Для цього він наділений повноваженнями запитувати інформацію від відповідних органів, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення (п.3 ч.3 ст.10). Такий обов`язок узгоджується із закріпленими в ч.1 ст.3 вказаного Закону засадами державної реєстрації прав, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. При цьому, на момент укладення оспорюваного договору оренди від 17.01.2019 року були чинні речові права на вказану земельну ділянку, які виникли до 1 січня 2013 року на підставі договору оренди землі від 23.12.2010 року, укладеного між СГПП "Ромашка" та [PERSON] , оскільки реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Просить позовну заяву про визнання недійсним договору оренди землі задовольнити в повному обсязі. 19.03.2020 року від ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія" надійшло заперечення на відповідь на відзив, яке мотивовано тим, що обов`язок доказування обставин, на які посилається позивач, покладається саме на позивача. Проте з наданого позивачем листа Відділу у Локачинському районі міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області йдеться про земельну ділянку з кадастровим номером 0422481200:06:000:0038, а не 0722481200:06:000:0038. На підтвердження державної реєстрації договору оренди землі від 23 грудня 2010 року із [PERSON] позивач посилається на його реєстрацію в книзі реєстрації договорів оренди, долучивши до позову копію з книги реєстрації договорів оренди. Проте відповідно до чинного законодавства на момент існування відповідних правовідносин договори оренди підлягали реєстрації в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, а не в книзі реєстрації договорів оренди. У позовній заяві позивачем вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, - витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Із таким розміром витрат на правничу допомогу відповідач не погоджується та просить суд відмовити в їх задоволенні. Оскільки відсутні належні та допустимі докази щодо обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, співмірність послуг категоріям складності справи, об`єму наданих послуг, ціни позову та значенню справи для сторін. Також просить відмовити у задоволенні позову повністю. 02.03.2020 року від [PERSON] надійшов зустрічний позов до СГПП "Ромашка" про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 23.12.2010 року між нею та СГПП "Ромашка". Ухвалою суду від 26.06.2020 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, а 02.02.2021 року ухвалою суду залучено до участі у справі як співвідповідача за зустрічним позовом - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області та прийнято заяву представника [PERSON] про зміну предмету позову за зустрічним позовом - з визнання недійсним договору оренди землі на скасування запису про державну реєстрацію речового права та повернення земельної ділянки її власнику. 26.02.2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області було подано відзив на зустрічний позов. Ухвалою суду від 14.01.2020 року ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія" було залучено участі у справі як правонаступника відповідача за первісним позовом - ПП "Західна аграрна компанія". Ухвалою суду від 01.03.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 07 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подала через канцелярію суду письмові заяви, в яких вона відмовляється від поданого нею зустрічного позову та просить закрити провадження у справі за зустрічним позовом, зазначає, що наслідки закриття провадження у справі їй відомі, а також про визнання первісного позову. Ухвалою суду від 18.05.2021 року розгляд справи було відкладено для узгодження позиції представника [PERSON] - [PERSON] з останньою (за клопотанням адвоката), а також визнано явку [PERSON] у судове засідання обов`язковою для роз`яснення та з`ясування її розуміння наслідків написання поданих нею заяв. У судове засідання 14.06.2021 року представник [PERSON] - [PERSON] не з`явився, будь яких заяв, клопотань не подав. Натомість [PERSON] 04.06.2021 року через канцелярію суду особисто подала письмову заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи без її участі, повідомила, що не з`явиться у судове засідання за станом здоров`я, зазначила, що 07.04.2021 року нею особисто були подані заяви про визнання первісного позову та закриття провадження у справі за поданим нею зустрічним позовом у зв`язку з відмовою від позову, наслідки подання таких заяв їй відомі та зрозумілі. Ухвалою суду від 14.06.2021 року провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до сільськогосподарського приватного підприємства "Ромашка", Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування запису про державну реєстрацію речового права та повернення земельної ділянки власнику - закрито у зв`язку з відмовою позивача ( [PERSON] ) від позову і прийняттям відмови судом. В судовому засіданні 14.06.2021 року представник позивача - СГПП "Ромашка" заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, доповнивши, що СГПП "Ромашка" був укладений договір оренди землі з [PERSON] ( [PERSON] ), який діє до теперішнього часу. Відповідачка жодних претензій на виконання господарством обов`язків по договору не мала, а тому вважає законних підстав на укладення нового договору з ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія" не було. Представник ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія" подав клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом відмовлено протокольною ухвалою, у зв`язку з його безпідставністю, не підтвердженням відповідними доказами та відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, позаяк відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зазначені ним причини неявки не визнано судом поважними, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами без участі представника ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія". Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 грудня 2010 року СГПП "Ромашка" уклало договір оренди земельної ділянки, площею 2,34 га, кадастровий номер: 0722481200:06:000:0038, з [PERSON] , що належить останній на підставі Державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ВЛ № 091699 (а.с.8-10, 13 том 1). Земельна ділянка передана позивачу у користування відповідно до акту приймання-передачі від 01 червня 2010 року (а.с.11 том 1). 12.08.2012 року [PERSON] змінила своє призвище на " [PERSON] " у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.123 том 1). Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 23.12.2010 року договір укладено строком на 15 років, а згідно із п. 43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вказаний договір оренди землі був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Локачинському районі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2011 року за № 072240004000216. 17 січня 2019 року між ПП «Західна аграрна компанія» та [PERSON] також укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,34 га, з кадастровим номером 0722481200:06:000:0038 (а.с. 55-57 том 1). Договір укладено строком на сім років до 17 січня 2026 року. Право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.01.2019, номер запису про інше речове право 30146710, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 59 том 1). Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а згідно із статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 14 цього Закону встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно зі ст.18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами. З положень частин 1 та 3 ст.203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою ст.215 цього Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. На період укладення договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010 року діяло два нормативних акти, відповідно до яких і проводилась державна реєстрація договорів оренди землі, а саме: Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073, який втратив чинність 05.08.2011 року, та Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174, який втратив чинність 20.08.2012 року. Аналізуючи вказані нормативні акти, матеріали справи, суд приходить до висновку, що державна реєстрація договору оренди землі, укладеного між позивачем СҐПП «Ромашка» та відповідачкою [PERSON] 23.12.2010 року, яка була проведена Управлінням Держкомзему у Локачинському районі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2011 року за № 072240004000216, здійснена у відповідності до чинного на період її проведення законодавства, а тому доводи представника відповідача - ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія" щодо недоведеності позивачем обставини реєстрації договору оренди, укладеного з СГПП "Ромашка", є безпідставними і не можуть бути прийняті до уваги судом. Пунктами 1 та 3 частини 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Однак відповідачами не надано належних і допустимих доказів, що при здійсненні державної реєстрації оспорюваного договору оренди землі від 17.01.2019 року державний реєстратор виконав зазначені вимоги закону та перевірив відсутність державної реєстрації договору оренди на спірну земельну ділянку органом, до компетенції якого раніше належали відповідні функції. Доводи представника відповідача, що об`єктом спору є різні земельні ділянки за різними кадастровими номерами, суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи. Зокрема, технічна помилка в написанні кадастрового номеру Відділом у Локачинському районі міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у листі від 09.01.2020 року №3-0.192-2/105-20, де вказано замість вірного 0722481200:06:000:0038, невірний 0422481200:06:000:0038 (а.с.18) не спростовує тієї обставини, що СГПП "Ромашка" орендує земельну ділянку з кадастровим номером: 0722481200:06:000:0038, оскільки останнє випливає із договору оренди від 23.12.2010 року, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), реєстрації вказаного договору та не заперечується самим власником [PERSON] (а.с. 8-13,19). Відповідно до ст.126 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Неможливо передати в користування земельну ділянку без припинення права попереднього користувача, в тому числі і орендаря. Таким чином, суд приходить до висновку, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону, який спрямований на забезпечення та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря за договором оренди землі від 23.12.2010 року, що є чинним на даний час. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду № 574/895/18-ц від 25 липня 2019 року. За таких обставин, враховуючи також визнання відповідачем [PERSON] позову, суд вважає, що договір оренди землі від 17.01.2019 року, укладений між [PERSON] та ТзОВ "ПП Західна аграрна компанія", на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 0722481200:06:000:0038 необхідно визнати недійсним, задовольнивши вимоги позивача. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Представником позивача у позовній заяві було зазначено, що витрати позивача на правничу допомогу попередньо становлять 10000 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача зазначив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані ним в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку про призначення судового засідання у даній справі для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу та надання позивачу строку - п`ять днів з дня ухвалення даного рішення суду, для подання доказів щодо розміру понесених нею витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати з оплати судового збору в сумі 2102 грн, по 1051 грн з кожного.

Outcome: approved