Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач 2), про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. У своїх позовних вимогах, позивач просив суд: визнати інформацію, що була розповсюджена Слідчим Управлінням ФР ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києві шляхом письмового повідомлення на адресу Печерського районного суду м. Києва, Прокуратури м. Києва, ТОВ "РЕПОН-ІНВЕСТМЕНТЗ", а також усного повідомлення на адресу громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] наступного змісту - "[PERSON]... та інші особи, з метою прикриття незаконної діяльності, створили ТОВ "Промторгпостач", ТОВ "Укроптпром", ТОВ "Лікор Інвестмент", ТОВ "Біг-Маркет Консалт", ТОВ "Арт Фенікс", ТОВ "Ажур-К", ТОВ "Росс-Сталь", ТОВ "Інкасо Торг", ТОВ "Скайсіті груп" та ТОВ "Аленгрос", засновниками та службовими особами яких, рахуються громадяни: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстрували вказані СГД за грошову винагороду і не мають відношення до фінансово-господарської діяльності даних підприємств. В подальшому... [PERSON]... та інші використовуючи реквізити та поточні рахунки вищеназваних юридичних осіб, сприяли діючим суб'єктам підприємницької діяльності ...в умисному ухиленні від сплати податків" - недостовірною. Зобов'язати Відповідача № 1 спростувати протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили вказану недостовірну інформацію шляхом письмового повідомлення на адресу Печерського районного суду м. Києва, Прокуратури м. Києва, ТОВ "РЕПОН-ІНВЕСТМЕНТЗ", громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що розповсюджена Слідчим Управлінням ФР ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києві інформація такого змісту - "[PERSON]... та інші особи, з метою прикриття незаконної діяльності, створили ТОВ "Промторгпостач", ТОВ "Укроптпром", ТОВ "Лікор Інвестмент", ТОВ "Біг-Маркет Консалт", ТОВ "Арт Фенікс", ТОВ "Ажур-К", ТОВ "Росс-Сталь", ТОВ "Інкасо Торг", ТОВ "Скайсіті груп" та ТОВ "Аленгрос", засновниками та службовими особами яких, рахуються громадяни: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстрували вказані СГД за грошову винагороду і не мають відношення до фінансово-господарської діяльності даних підприємств. В подальшому... [PERSON]... та інші використовуючи реквізити та поточні рахунки вищеназваних юридичних осіб, сприяли діючим суб'єктам підприємницької діяльності .. .в умисному ухиленні від сплати податків" - не відповідає дійсності. Стягнути з Відповідача № 2 на відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 6 500 (шість тисяч п'ятсот) гривень та судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з подачею та розглядом даного позову. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представники відповідачів в судовому засідання заперечували проти задоволення позову в повному обсязі, суду надали письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі виходячи з наступного. Ст. 3 Конституції України, передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27.02.2009 р. за №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, а позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 Цивільного кодексу України). Згідно п. 2.1. Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України 17.08.2012 N 69, до Реєстру вносяться відомості про: 1) час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та ін. Витяг з Реєстру - це документ про внесення певних відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру або про відсутність таких у Реєстрі, отриманих за параметрами пошуку, визначеними в пункті 4.3 цього розділу. До витягу з Реєстру включається інформація про: 1) номер кримінального провадження; 2) дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення; прізвище, ім'я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код ЄДРПОУ); 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 5) прізвище, ім'я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру; 6) орган досудового розслідування; 7) прізвище, ім'я, по батькові слідчого (слідчих), який здійснює досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який здійснює процесуальне керівництво (п. 4.2 Положення). Відповідно до розділу ІІІ Положення, слідчі та керівники органів досудового розслідування - органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів державного бюро розслідувань (з моменту створення) - у межах кримінальних правопорушень, щодо яких цими органами провадиться досудове розслідування та здійснюється контроль за додержанням вимог кримінального процесуального законодавства, мають право доступу до відомостей, які внесені до Реєстру. Слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом (ч. 2 ст. 40 КПК України). Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК). Згідно ст. 351 Податкового кодексу України, посадовим особам податкової міліції для виконання покладених на них обов'язків надаються права, передбачені підпунктами 20.1.2 (в частині отримання належним чином засвідчених копій документів), 20.1.4 (в частині проведення перевірок у встановленому цим Кодексом порядку), 20.1.8 і 20.1.20 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу, а також пунктами 1 - 4, абзацами другим, третім пункту 5, пунктами 6 - 14, підпунктами "а" і "б" пункту 15 (з урахуванням положень цього Кодексу), пунктом 16 з дотриманням встановлених цим Кодексом правил проведення податкових перевірок, пунктами 17, 19, 23, 24, 25, 27, 28, 30 статті 11, статтями 12 - 151 Закону України "Про міліцію". Однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 4 ст. 129 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а позивачами не було доведено та обґрунтовано своїх вимог. Враховуючи пояснення та надані по справі докази, суд вважає, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки, дії працівників відповідача 1 вчинялися в межах та на підставах визначених зазначеними нормативно - правовими актами.

Outcome: dismissed