Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

24 червня 2014 року Кредитна спілка "Компаньйон" звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитування в сумі 5011,87 гривень. В обґрунтування позову КС "Компаньйон" зазначає, що 04.06.2013 року між спілкою та [PERSON] було укладено договір кредитування, відповідно до умов якого спілка надала відповідачу кредит у сумі 3300,00 гривень. Відповідач належним чином не виконала зобов'язання за договором кредитування, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у загальній сумі 5011,87 гривень, яка складається з суми кредиту 2212,36 гривень та відсотків 2799,51 гривні, на даний час заборгованість не погашена, тому спілка звернулася до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 31 липня 2014 року подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. (а.с. 29). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.06.2013 року між Кредитною спілкою "Компаньйон" та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено договір кредитування № КС-7652/04.06.2013-КР (а.с. 7-8). Відповідно до п. 1.1, 1.2, 3.2 договору кредитування, КС "Компаньйон" зобов'язується надати [PERSON] кредит на соціальні потреби у сумі 3300,00 гривень на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти 49% річних за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 2.1. кредит надається строком на 18 місяців - по 04.12.2014 року. Факт надання кредиту підтверджується видатковим касовим ордером № 394 від 04.06.2013 року (а.с. 9). У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 04.06.2013 року між КС "Компаньйон" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору кредитування № КС-7652/04.06.2013-КР. Відповідно до п. 1 додаткової угоди до договору кредитування плата за користування кредитом (проценти) становить 0,36986% на день від суми залишку кредиту, виходячи із річної процентної ставки 135%. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Відповідно п. 2 додаткової угоди, у разі стягнення боргу у судовому порядку плата за користування кредитом становить 135% річних з залишку основної суми кредиту за весь період користування кредитом. При цьому кредитна спілка проводить перерахунок оплати. У п. 4 додаткової угоди зазначено, що ця додаткова угода набирає чинності у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково, обов'язково за рішенням кредитного комітету кредитної спілки (а.с. 10). Відповідно до протоколу засідання кредитного комітету від 20.06.2014 року, прийнято рішення, яким визнано додаткову угоду, укладену між кредитною спілкою та [PERSON] такою, що набрала чинності та застосовано п. 2 додаткової угоди щодо перерахунку плати за користування кредитом (а.с. 12). Таким чином, враховуючи, що між спілкою та [PERSON] було укладено додаткову угоду, суд приходить до висновку, що перерахунок процентів позивачем за користування кредитом з процентної ставки за кредитом з 49% річних на підвищену проценту ставку 135% річних не є зміною розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку в розумінні ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, оскільки [PERSON] погодилася на такі умови кредитування, підписала договір кредитування та додаткову угоду до цього договору та відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивачем виконані зобов'язання за договором кредитування щодо надання кредиту, втім відповідач порушила умови договору кредитування і має прострочену заборгованість, яка відповідно до розрахунку позовних вимог, станом на час звернення до суду становить 5011,87 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2212,36 гривень та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 2799,51 гривень. Відповідно до заяви [PERSON] від 31.07.2014 року, остання визнає позов КС "Компаньйон" про стягнення з неї заборгованості за договором кредитування . Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості за кредитним договором, визнання позову відповідачем суд вважає позовні вимоги КС "Компаньйон" про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 5011,87 гривень, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved