Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати ща нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 6 червня 2008 року мати позивача - [PERSON] , уклала з [PERSON] у простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Рішенням постійного діючого третейського суду при Асоціації Українських виробників обладнання для станцій технічного обслуговування автомобілів від 10.06.2008 року № 59/10/06-2008 визнано дійсним договір купівлі-продажу вказаної вище квартири. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2008 року [PERSON] було відмовлено у видачі виконавчого листа на вказане вище рішення третейського суду з тих підстав, що в такій категорії справ виконавчі листи не видаються. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Заповіт [PERSON] не складала. Єдиним спадкоємцем за законом є позивач. У встановленому законом порядку [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На частину спадкового майна, а саме ⅔ житлового будинку [ADDRESS] було видано свідоцтво про право на спадщину. Постановою нотаріуса від 02.07.2019 року № 131/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Відмова нотаріуса мотивована тим, що рішення третейського суду не є правовстановлюючим документом на квартиру. З огляду на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на зазначену вище квартиру, вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Незважаючи на роз`яснення суду, вона пояснила, що не буде подавати клопотання про залучення як відповідача або співвідповідача по справі продавця за зазначенивище договором [PERSON] Представник відповідача Олександрійської міської ради у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 4 листопада 2019 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без їх представника. Також зазначив, що з заявою ознайомлені, інших заяв, клопотань, відводів не мають, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані доказі, встановив такі обставини. 6 червня 2008 року мати позивача, [PERSON] , уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , з [PERSON] . Даний договір був укладений у простій письмовій формі та підписаний сторонами. Суду також позивачем надано копію рішення постійно діючого третейського суду від 10.06.2008 року, яким вказаний вище договір купівлі-продажу був визнаний дійсним. Відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2008 року [PERSON] було відмовлено у видачі виконавчого листа згідно рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації Українських виробників обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів по справі № 59/10/06-2008 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно. Відповідно до архівної довідки № 654 від 27.07.2018 року право власності на квартиру по [ADDRESS] за архівними даними КП ОМБТІ належало Орджиковській С.Р. на підставі вказаного вище рішення третейського суду. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна речові права на квартиру [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її матір`ю зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 29 жовтня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Прізвище після розірвання шлюбу дружини - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб від 12 червня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Відповідно до довідки КП Житлогосп № 84 від 12 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . Ніхто у вказаній вище квартирі зареєстрований не був. Назва вулиці [ADDRESS] змінено на вулицю [ADDRESS] згідно розпорядження № р-28-з від 19 лютого 2016 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , померла [INFO] . 25 липня 2019 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, ⅔ частки якого успадковуються, загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м., до нього примикають господарсько-побутові будівлі: колодязь літ. Ж, огорожа літ. № 1. 2 липня 2019 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кібальнік О.Ф. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських виробників обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів від 10.06.2008 року по справі №59/10/06-2008 про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності на квартиру не є правовстановлюючим документом. Суд також дослідив матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] Відомостей про інших спадкоємців, які прийняти спадщину судом після перевірки матеріалів спадкової справи та інших матеріалів справи не встановлено. До спірних правовідносин застосовуються такі норми права. Відповідно до п. 7 ст. 6 Закону України Про третейські суди (у редакція, що була чинною на час винесення зазначеного вище рішення третейського суду від 10.06.2008) третейські суди не можуть розглядати справи, які відповідно до закону, підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.ст. 203, 208, 209, 210 ЦК України передбачено, що правочини щодо яких законом встановлена письмова форма, а також у випадках, встановлених законом, підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є такими, що відповідають вимогам закону, у разі дотримання цих вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України (у редакції, що була чинною на момент укладення зазначеного вище договору купівлі-продажу від 06.06.2008) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до узагальнення Верховного Суду України Практика застосування судами Закону України Про третейські суди від 11.02.2009 р. п. 7 ст. 6 згідно з п. 7 ст. 6 третейські суди не можуть розглядати справи, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України. Таким чином, якщо згідно з положеннями чинного законодавства певне питання вирішується "судом", "у судовому порядку", "на підставі рішення суду" тощо, слід вважати, що йдеться про державні суди. Таким чином, виключно державними судами розглядаються справи щодо щодо визнання правочину дійсним або недійсним відповідно до положень ЦК. Також у зазначеному узагальненні вказано про те, що аналіз рішень третейських судів свідчить, що ці суди часто фактично не вирішують спори, а в обхід передбачених законом процедур задовольняють певні суб`єктивні інтереси нерідко з порушеннями при цьому прав третіх осіб та держави. Найбільш типовими справами, які розглядають третейські суди, є, зокрема справи про визнання дійсності договорів про відчуження нерухомого майна, при розгляді яких за допомогою третейського суду особи у кращому випадку уникають укладення таких договорів у встановленій законом нотаріальній формі, якою передбачено сплату відповідних платежів та державну реєстрацію, а в гіршому - фактично укладаються договори, які не можуть бути нотаріально посвідчені у зв`язку з тим, що вони суперечать закону. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 рішення третейських судів не визначено як документи, що подаються нотаріусу для підтвердження права власності на нерухоме майно. Враховуючи встановлені судом обставини і зазначені норми права суд дійшов таких висновків. Ухвалений спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення договір купівлі-продажу квартири відповідно до ч.1 ст 220 ЦК України є нікчемним у зв`язку з недотриманням сторонами недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору (ст.657 ЦК України). Також, враховуючи зазначені вище норми права, суд дійшов висновку про те, що спори з приводу визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири на час укладення спадкодавцем зазначеного договору не були підвідомчі третейським судам. Тому суд вважає надану позивачем на підтвердження дійсності договору купівлі-продажу квартири копію рішення третейського суду недопустимим доказом. Ні позивач, ні спадкодавець не зверталися до суду з вимогами про визнання зазначеного договору купівлі-продажу дійсним. У судовому засіданні позивач [PERSON] відмовилася подавати клопотання про залучення відповідачем або співвідповідачем продавця за вказаним договором [PERSON] та наполягала на тому, що реєстрація права власності БТІ на підставі зазначеного рішення третейського суду є достатнім доказом наявності у спадкодавця права власності на квартиру. Із зазначених вище підстав суд відхиляє ці доводи позивача. Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed