Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 лютого 2016 року на вул. Заболотного в м. Києві Кесарчуком [PERSON], який працює у ФОП [PERSON], вчинено дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб - настав страховий випадок, про що невідкладно було повідомлено страхову компанію та надано необхідні документи для здійснення страхової виплати. Страховій справі присвоєно реєстраційний номер 522/16-1. Вину працівника відповідача [PERSON] у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та факт наявності трудових відносин встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2016 року по справі Страховою компанією було замовлено експертну оцінку, яка і лягла в основу визначення вартості матеріального збитку. Згідно звіту №1707/15 від 24.03.2016 року позивачеві завдано матеріального збитку у розмірі 208 452,83 грн. У відповідності до поліса ОСЦПВВНТЗ № АЕ/7013999 від 05.02.2016 року ліміт відповідальності страховика ФОП [PERSON] за вказаним страховим випадком становить 50 000 грн. (франшиза - 0 грн.). 27.04. 2016 року відповідачем надано на підпис позивачу угоду про виплату на користь останнього страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., але по сьогодні кошти сплачено не було. За своєю правовою природою страховий поліс є договором страхування. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі. Загальний розмір заподіяної позивачеві шкоди становить 208452,83 грн. Відповідальність обмежена лімітом і становить 50 000 грн.; Відповідальність становить - 158 452, 83 грн. 208452,83 грн. - 50000 грн. = 158452,83 грн. (є різницею між загальним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування). Просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (код ЄДРПОУ 162 95210) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) страхове відшкодування в сумі 50 000,00 грн. (п'ятидесяти тисяч гривень 00 коп.). Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) матеріальну шкоду в сумі 158 452,83 грн. (ста п'ятидесяти восьми тисяч чотирьохсот п'ятидесяти двох гривень 83 коп.). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2017 року позовні вимоги в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (код ЄДРПОУ 162 95210) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн. (п'ятидесяти тисяч гривень 00 коп.) залишено без розгляду. У судове засідання представник позивача з»явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачі ПАТ СК «Скайд», ФОП [PERSON] у судове засідання не з»явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. 3-тя особа: [PERSON] у судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва, 22 лютого 2016 року о 08 годині 10 хвилин на вул. Заболотного в м. Києві, водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «МАN 8. 163», д.н.з. [NUMBER], який в свою чергу після зупинки зіткнувся з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до звіту за № 1707/15 від 24.03. 2016 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «МАN 8. 163», д.н.з. [NUMBER], складає 208\~452, 83 грн. Твердження позивача в частині перекладення обов'язку з відшкодування шкоди завданої [PERSON] на ФОП "Сич Олега Анатолійовича" є необґрунтованим, а вимоги в частині стягнення з ФОП "Сич Олега Анатолійовича" грошових коштів на користь позивача є необґрунтованим у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 10 ЦПК України, ч. 1 ст. 60 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем всупереч зазначеним нормам права не подано жодного доказу трудових відносин між відповідачем ФОП «Сич Олегом Анатолійовичем» та [PERSON] особою винною у вчиненні адміністративного правопорушення, і за вини якої позивачу майнової шкоди . [PERSON] станом на 22/02/2016 року не перебував у трудових відносинах з відповідачем - ФОП «Сич Олегом Анатолійовичем». Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України «шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання зберігання або зміст якого створює підвищену небезпеку". Тобто особою яка повинна бути стороною по справі - відповідачем і нести відповідальність в частині відшкодування непокритих страховою компанією витрат є [PERSON] , а не ФОП "Сич Олег Анатолійович". Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте, як вбачається із матеріалів справи, шкода була заподіяна внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а відповідно до правил ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів». Так, згідно ст. 3 даного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, а ст. 20 якого передбачає при настанні страхового випадку обов'язок страховика здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст.6 даного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст.22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував ним у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Проте, згідно ст.12, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, завданий майну потерпілих. Крім того, ст.1192 ЦК передбачає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого та визначає розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, який визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В той же час ст. 1194 ЦК України передбачає, що особа , яка застрахувала свою цивільну відповідальність , для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати не підлагаєть стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.3,6, 22,23,31,32,33,37,38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed