Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач товариство власників «Колос» в особі голови ліквідаційної комісії [PERSON] у вересні 2015 року звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON], треті особи-[PERSON] Настасівська сільська рада, Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]укладеного 23.11.1992 року між колгоспом «Колос» та [PERSON] та визнання права власності на вказаний будинок за позивачем. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] перебував у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] та проживав разом із нею у [ADDRESS] з 1991 року. В період з 01.10.1991 року по 27.04.2001 року [PERSON] працювала у колгоспі Колос» с. Настасів на посаді доярки на молочно-товарній фермі. Відповідач працював у колгоспі «Колос» за сумісництвом близько трьох місяців на посаді заступника голови по виготовленню та реалізації товарів народних промислів, однак ніколи не був членом колгоспу та не міг бути взятий на облік потребуючих поліпшення житлових умов і не мав права на отримання житла поза чергою. Оскільки [PERSON] працювала у колгоспі та потребувала поліпшення житлових умов, на зборах уповноважених зборів колгоспників 05.06.1992 року було прийнято рішення відчужити їй незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. 23.11.1992 року між колгоспом «Колос» Тернопільського району Тернопіль області в особі [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 89%, що розташований в [ADDRESS]. При цьому відповідач знаючи, що вказаний будинок був фактично проданий [PERSON], користуючись підробленим протоколом №3 обманним шляхом уклав оспорюваний договір купівлі-продажу. [PERSON] ввів позивача в оману та не повідомив, що на той час він не перебував у шлюбних стосунках із [PERSON], а був одружений із іншою жінкою. Товариство власників «Колос» уклало договір купівлі-продажу із відповідачем, вважаючи, що останній є чоловіком [PERSON] і вказаний будинок буде належати їм як сім»ї і [PERSON], як дружина та працівниця колгоспу, буде мати частку у цьому майні. На даний час всі правовстановлюючі документи оформлені на відповідача, а [PERSON] не має жодного права на проданий колгоспом житловий будинок, оскільки шлюб, який був укладений між нею та відповідачем у 1999 році розірвано. Крім цього, договір купівлі-продажу від 23.11.1992 року був підписаний від імені колгоспу «Колос» уповноваженим представником [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, що не була нотаріально посвідчена і у ній не було зазначено перелік документів, які остання уповноважена була підписувати, а також не вказано стосовно якого будинку [PERSON] мала право укладати договір купівлі-продажу. Вважає, що із врахуванням наведених підстав у відповідності до вимог ст.48 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]укладений 23.11.1992 року між колгоспом «Колос» та [PERSON] підлягає визнанню недійсним. 17.07.2017 року у зв»язку зі смертю відповідача [PERSON], який помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області) до участі в справі було залучено його правонаступника -[PERSON] У судовому засіданні представника позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Вказала, що позовні вимоги також доводяться висновком технічної експертизи документів №532/16-22 від 27.10.2016 року з якої вбачається, що у рукописний текст протоколу засідання №3 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Колос» від 05.06.1992 року вносилися зміни і первинно у даному тексті було вказано, що слухали заяву про продажу будинку [PERSON], а не [PERSON] Представник відповідача [PERSON]-адвокат [PERSON]. позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити. Вказав, що незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]був проданий [PERSON] за його особистою заявою. На зборах уповноважених колгоспників «Колос» було вирішено продати вказаний будинок [PERSON], що відображено у рішенні від 05.06.1992 року. Рішенням виконкому Настасівської сільської ради №34 від 09.06.1992 року надано дозвіл колгоспу «Колос» продати вказаний будинок саме [PERSON] На той момент останній не був одружений із [PERSON], а перебував у шлюбі із іншою жінкою та придбав будинок за власні кошти. [PERSON] була зареєстрована у даному будинку лише у 1999 році після укладення шлюбу із [PERSON] Із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2014 року, яке набрало законної сили, вбачається, що факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у період з 1992 по 1999 рік не встановлено. В цей час [PERSON] проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] а її донька відвідувала шкоду у сусідньому с. Краснопілля. Доводи позивача про те, що колгосп «Колос» помилково продав спірний будинок [PERSON], а насправді мав намір відчужити його [PERSON] не підтверджені будь-якими документальними доказами. Той факт, що [PERSON] тривалий час працювала у колгоспі дояркою та потребувала покращення житлових умов не є підставою для визнання вказаного договору недійсним. З матеріалів справи вбачається, що із заявою про продаж будинку звертався [PERSON], рішенням зборів уповноважених колгоспників вирішено продати будинок йому, виконкомом сільської ради надав дозвіл на продажу будинку [PERSON], який і оплатив його вартість. Колгосп «Колос» протягом свого існування укладений із [PERSON] договір купівлі-продажу від 23.11.1992 року не оспорював та мав можливість з»ясувати необхідні відомості в тому числі і сімейний стан [PERSON] та [PERSON] Будь-яких доказів того, що товариство власників «Колос» є правонаступником колгоспу «Колос», а також доказів, що спірний договір порушує права позивача суду не представлено. Твердження позивача про те, що [PERSON] підробив протокол загальних зборів уповноважених колгоспників №3 є надуманими та безпідставними. На вказаних зборах присутніми були 485 членів колгоспу жоден із яких не висловив заперечень щодо того, що договір купівлі-продажу будинку повинен бути укладений із [PERSON] Посилання позивача на те, що договір підписаний не уповноваженим представником колгоспу «Колос» не відповідають дійсності, оскільки зі змісту довіреності від 23.11.19923 року вбачається, що вона згідно чинної на той час ст.66 ЦК УРСР завірена підписом голови колгоспу та скріплена печаткою колгоспу. У спірному договорі чи іншому документі немає жодного посилання на те, що вказаний будинок реалізовувався [PERSON]. та [PERSON] як сім'ї, тому такі твердження позивача є необгрунтованими. Крім цього вказав, що позивач звернувся до суду із порушення строків позовної давності. Представник третьої особи [PERSON]-адвокат [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. Представники третіх осіб Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Першої тернопільської державної нотаріальної контри у судове засідання не з»явились, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у 1991 році вона працювала зоотехніком і завідуючою фермою у с. Настасів Тернопільського району та була членом правління колгоспу «Колос». Вказала, що обставини проведення зборів уповноважених членів колгоспу, які відбулися у червні 1992 року вона вже не пам»ятає. Пояснила, що [PERSON] працювала у колгоспі «Колос» дояркою і вона пам»ятає, що було рішення колгоспу виділити житло тваринникам і механізаторам і тоді було вирішено продати [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] у колгоспі працював незначний період часу на посаді заступника голови колгоспу. Рішення про продаж йому будинку не приймалося, оскільки житло виділяли тільки тваринникам і механізаторам. Вказала, що вона не знає хто вносив оплату за проданий колгоспом будинок, а також їй нічого невідомо про довіреність, яку колгосп видав на продаж будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що рішенням колгоспу «Колос» у 1992 році було надано дозвіл на продаж [PERSON] незавершеного будівництвом житлового будинку по вул. Садова,3 у с. Настасів Тернопільського району, однак якимось чином вказаний будинок був проданий на ім»я [PERSON] Вказала, що вона була присутня на загальних зборах колгоспників колгоспу «Колос», де вирішувалось питання про продаж будинку, однак за плином часу не пригадує, коли точно вони відбувались. Протокол зборів вела [PERSON], однак із даним протоколом вона не ознайомлювалась. Вказала, що їй також відомо про те, що кошти за проданий колгоспом будинок сплатив [PERSON] Зазначила, що їй невідомо хто підписував договір купівлі-продажу будинку від імені колгоспу та чи був даний договір посвідчений нотаріально. Пояснила, що вона була присутня на загальних зборах колгоспників і пам»ятає, що там оголошували заяву [PERSON] про продаж їй будинку. [PERSON] на вказаних зборах присутній не був і чому договір купівлі-продажу будинку був укладений саме із ним, а не із [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснила пояснила, що у 1990 році вона працювала у колгоспі «Колос» диспетчером, а [PERSON] працювала у цьому колгоспі дояркою, а [PERSON] працював в колгоспі заступником голови. На той час колгосп побудував п»ять будинків. [PERSON] написала заяву щоб їй надали житло. 05.06.1992 року відбулися збори членів колгоспу «Колос» і вона вела протокол цих зборів. У колгоспі усі вважали [PERSON] та [PERSON] подружжям, а тому у протоколі зборів вона вказала, що розглядалась заява [PERSON] про продаж будинку. [PERSON] взяв виписку із протоколу зборів, а потім прийшов до неї із квитанцією згідно якої гроші за будинок по [ADDRESS] в касу колгоспу сплатив особисто він, сказав, що він діє за дорученням від [PERSON] і попросив внести виправлення у протокол зборів, а тому вона без сумніву внесла відповідні виправлення згідно яких читалось, що відбувся розгляд заяви «[PERSON] про продаж будинку». Зазначила, що вона як і всі інші члени колгоспу думала, що на момент продажу будинку [PERSON] та [PERSON] були одружені, однак це питання не з»ясовувала. Вказала, що їй невідомо коли [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» та з якого часу остання була зареєстрована у будинку по [ADDRESS] Також свідок пояснила, що їй невідомо хто підписував договір купівлі-продажу спірного будинку від імені колгоспу. Вказала, що вона не може пояснити чому у виписці із протоколу загальних зборів від 05.06.1992 року вказано про розгляд заяви [PERSON], оскільки підпис у даній виписці належить не їй, а іншій особі. Згідно наданої [PERSON] квитанції гроші за будинок сплатив особисто він. Також вказала, що їй невідомо чому протокол загальних зборів не був підписаний головою зборів [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] працювала у колгоспі «Колос» з 1984 року на фермі та жила у її матері на квартирі. Вона пам»ятає, що у 1991-1992 році були загальні збори членів колгоспу на яких було вирішено продати [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] Вона була присутня на цих зборах і пам»ятає, що було вирішено продати будинок саме [PERSON]. [PERSON] в колгоспі «Колос» практично не працював, вони жили із [PERSON] як одна сім»я і можливо так сталося, що він заплатив гроші за цей будинок, але всі знали, що це будинок [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою [PERSON] Вказала, що її мати у 1992 році працювала у колгоспі «Колос» с. Настасів Тернопільського району дояркою та жила разом із [PERSON], з яким перебувала у громадянському шлюбі. [PERSON] ніякого відношення до колгоспу «Колос» не мав. На загальних зборах членів колгоспу 05.06.1992 року було вирішено продати її матері незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS], однак [PERSON] оформив усі документи на вказаний будинок на своє ім»я. Пояснила, що на час оформлення договору купівлі-продажу від 23.11.1992 року [PERSON] не працював, вони тримали домашнє господарство і гроші на будинок заробила її мати. На час продажу будинку її мати носила дошлюбне прізвище [PERSON], а шлюб із [PERSON] уклала у 1999 році та змінила прізвище на «[PERSON]». Про те, що всі документи на будинок були оформлені на [PERSON] її матері стало відомо лише в кінці 2012 року. Вказала, що на момент продажу спірного будинку у колгоспі ніхто не знав про те, що її матір та [PERSON] носили різні прізвища та не були офіційно одружені. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] приїхала у с. Настасів Тернопільського району разом із [PERSON] якого представляла своїм чоловіком. [PERSON] на протязі 11 років працювала дояркою у колгоспі «Колос». [PERSON] теж працював у колгоспі на посаді заступника голови, обіцяв відкрити свій цех, зарекомендував себе як спеціаліст, однак потім був звільнений з роботи і жив за рахунок [PERSON] Вони із [PERSON] називали себе подружжям. На той час колгосп будував будинки для спеціалістів і на загальних зборах членів колгоспу 05.06.1992 року було прийнято рішення продати незвершений будівництвом житловий будинок [PERSON]. Протокол вказаних зборів вела диспетчер,а потім хтось вніс виправлення в цей протокол та вказав, що було прийнято рішення продати будинок [PERSON] Вказала, що гроші за продаж будинку в касу колгоспу вніс [PERSON] Доручення про укладення договору купівлі-продажу із [PERSON] вона видала на прохання [PERSON] та не думала, що [PERSON] оформить вказаний будинок на себе. Про те, що [PERSON] зареєстрував право власності на спірний будинок за собою та порушив права своєї дружини [PERSON] вони дізнались 6 років тому, однак раніше не оскаржували договір купівлі-продажу від 23.11.1992 року, оскільки сподівались, що сторони врегулюють це питання мирним шляхом. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.06.1992 року відбулись загальні збори уповноважених колгоспників «Колос» Тернопільського району Тернопільської області на яких за результатами розгляду заяви [PERSON] було ухвалено рішення продати останньому незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] Наведене підтверджується копією виписки з протоколу №3 загальних зборів колгоспників колгоспу «Колос» Тернопільського району Тернопільської області від 05.06.1992 року. Рішенням виконкому Настасівської сільської ради № 34 від 09.06.1992 року надано дозвіл колгоспу "Колос" продати незакінчений житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] 23.11.1992 року колгосп "Колос" Тернопільського району та [PERSON] уклали договір купівлі - продажу незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори. Продаж вчинено за 38529,35 крб., які покупець [PERSON] вніс в касу колгоспу згідно ордера № 829 до підписання договору. У відповідності до довідки №971, виданої виконкомом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 27.08.2015 року вбачається, що згідно погосподарської книги №17 за 1991-1995 роки [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали разом в господарстві [PERSON] до лютого 1992 року в [ADDRESS]. В лютому 1992 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] переселилися в житловий будинок по [ADDRESS] Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.10.1999 року [PERSON] 16.10.1999 року уклав шлюб із та [PERSON], яка після одруження змінила дошлюбне прізвище на «[PERSON]». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 31.03.2015 року, відмовлено у задоволені позову товариства власників «Колос» до [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], Настасівської сільської ради, Першої тернопільської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.11.1992 року, укладеного між колгоспом «Колос» Тернопільського району та [PERSON] незавершеного житлового будинку [ADDRESS], посвідченого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою за реєстром №3-6955 та визнання права власності на цей будинок за товариством власників «Колос» за недоведеністю. Вказаним рішенням встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] представник колгоспу «Колос» [PERSON] діяла на підставі виданої на її ім»я довіреності від 23.11.1992 року, яка у відповідності до чинної на той час ст. 66 ЦК УРСР 1963 року була завірена підписом голови колгоспу [PERSON] та скріплена печаткою господарства правління колгоспу "Колос". У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, не підлягає доказуванню в ході розгляду даної справи той факт, що договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS], укладений 23.11.1992 року між колгоспом «Колос» та [PERSON] підписаний зі сторони колгоспу «Колос» уповноваженим представником. Як зазначено в ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 31.03.2015 року власником незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.10.2013 року є [PERSON] Вказаний будинок розміщений на земельній ділянці пл. 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка надана у власність [PERSON] згідно рішення сесії Настасівської сільської ради № 98 від 21.07.2011 р. та державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 14.08.2012 року. У відповідності до відмітки у паспорті громадянина України серії МС 639229, виданого Тернопільським РВ УМВСУ в Тернопільській області 23.03.2002 року [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] 29.10.2008 року. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] від 23.11.1992 року укладено внаслідок помилки та обману зі сторони [PERSON], який знаючи про те, що спірний будинок фактично продано [PERSON], на підставі підробленого протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу «Колос» №3 від 05.06.1992 року уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на своє ім»я. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК Української РСР 1963 року(надалі-ЦК УРСР), чинної на момент укладення договору купівлі-продажу від 23.11.1992 року, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Згідно ст. 56 ЦК УРСР угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Статтею 57 ЦК УРСР встановлено, що угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд з'ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Правочин, вчинений під впливом помилки, належить до оспорюваних. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Таким чином, обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Як встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 16.10.1999 року. В період з 05.02.1967 року по 19.05.1999 року [PERSON] був одружений із [PERSON], що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2014 року. Таким чином, на момент придбання незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], яка на той час носила дошлюбне прізвище [PERSON], а був одружений із [PERSON] Той факт, що згідно довідки виконкому Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №971 від 27.08.2015 року на момент укладення договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] від 23.11.1992 року [PERSON] проживав разом із [PERSON] не є безумовною підставою для віднесення вказаного майна до категорії спільної сумісної власності, оскільки визначальним в даному випадку є не сам факт набуття майна під час спільного проживання, а його придбання за рахунок спільних коштів чи спільної праці осіб, які перебували у фактичних шлюбних стосунках. Разом з тим, будь-яких доказів того, що спірний будинок був набутий [PERSON] за рахунок спільних коштів із [PERSON] чи за її особисті грошові заощадження позивачем не надано та судом не здобуто. Як вбачається із протоколу №3 загальних зборів колгоспників колгоспу «Колос» Тернопільського району Тернопільської області від 05.06.1992 року на зборах відбувся розгляд заяви [PERSON] про продаж житлового будинку. Присутніми на вказаних зборах були 485 колгоспників. Жодних зауважень та заперечень щодо продажу незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON], а не [PERSON] члени колгоспу не висловлювали. Виконком Настасівської сільської ради своїм рішенням № 34 від 09.06.1992 року надав дозвіл колгоспу "Колос" продати незакінчений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] саме [PERSON], а не [PERSON] 23.11.1992 року у Першій тернопільській державній нотаріальній конторі був укладений та посвідчений договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] між [PERSON], який діяв від власного імені та колгоспом «Колос» від імені якого діяла уповноважений представник [PERSON] Як зазначено у договорі купівлі-продажу від 23.11.1992 року, кошти за придбання спірного будинку у сумі 38529,35 крб., були внесені в касу колгоспу [PERSON] згідно ордера № 829 до підписання вказаного договору. Всі витрати за оформлення та складання вказаного договору сплачені покупцем [PERSON] При укладенні договору нотаріусом було перевірено право та дієздатність сторін, обсяг їх повноважень та належність колгоспу «Колос» незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS]. Жодних заперечень щодо укладення та підписання вказаного договору із [PERSON], а не [PERSON] довірена особа колгоспу «Колос» не висловлювала. Не висловлювала будь-яких заперечень щодо укладеного договору і сама [PERSON], яка з 1999 року перебувала у шлюбі із [PERSON], однак була зареєстрована у спірному будинку лише у 2008 році. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили той факт, що кошти в касу колгоспу за продаж незавершеного будівництвом будинку по [ADDRESS] були внесені [PERSON] Доводи позивача про те, що колгосп "Колос" продав спірний будинок [PERSON] вважаючи, що останній був одружений із [PERSON] не є належною та достатньою підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.11.1992 року, як і та обставина, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 23.11.1992 року [PERSON] працювала у колгоспі «Колос» дояркою та потребувала покращення житлових умов. Колгосп «Колос» Тернопільського району протягом свого існування укладений із [PERSON] договір купівлі-продажу від 23.11.1992 року не оспорював, не маючи при цьому будь-яких перешкод для з»ясування сімейного статусу [PERSON] Будь-яких доказів того, що [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу від 23.11.1992 року умисно ввів в оману колгосп «Колос» та приховав чи повідомив неправдиву інформацію про свій сімейний статус та перебування у шлюбі із [PERSON] чи подав недостовірні(підроблені) документи суду не надано. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що [PERSON] у 1992 році зверталась до колгоспу «Колос» із заявою про продаж їй житлового будинку. Із досліджених судом доказів не вбачається наміру у колгоспу «Колос» забезпечити житлом [PERSON], на виконання якого [PERSON] було продано спірний житловий будинок. Таким чином, позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку по [ADDRESS] від 23.11.1992 року укладений колгоспом «Колос» внаслідок помилки щодо обставин, які мали істотне значення для укладення договору. Твердження позивача про придбання [PERSON] спірного будинку із використанням підробленого протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу «Колос» Тернопільського району Тернопільської області №3 від 05.06.1992 року також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи. Із висновку проведеної за ухвалою суду технічної експертизи документів №532/16-22 від 27.10.2016 року вбачається, що у рукописний текст у третьому рядку знизу на 118-му аркуші книги протоколів засідання правління колгоспу і загальних зборів уповноважених колгоспників за 1992 рік колгоспу «Колос» с. Настасів Тернопільського району(протокол засідання №3 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Колос» від 05.06.1992 року) вносилися зміни. Первинний запис у цьому рядку читався: «Слухали: заяву [PERSON]..про продаж». Цей запис змінено на той, що читається у даний час(тобто, на «Слухали: заяву [PERSON] про продаж») шляхом дописування штрихів до існуючих букв. Імовірно, на місці ініціальної букви «І» первинною була буква «К». Ініціальна буква «О» змінам не піддавалася. Встановити, була вона виконана разом з первинним текстом чи дописана пізніше, не видається можливим. Отже, із вказаного висновку слідує, що внесені до вказаного протоколу виправлення стосувалися заміни первинно зазначеного прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]». Будь-яких доказів того, що у протоколі №3 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Колос» від 05.06.1992 року відбулася заміна прізвища [PERSON] на «[PERSON]», а також, що вказані виправлення були внесені до протоколу загальних зборів уповноважених колгоспників саме [PERSON] позивачем суду не надано. Із показів свідка [PERSON] у судовому засіданні вбачається, що вона вела протокол загальних зборів колгоспників колгоспу «Колос» Тернопільського району Тернопільської області №3 від 05.06.1992 року та зазначила про розгляд заяви [PERSON] про продаж будинку, вважаючи, що остання перебуває у шлюбі із [PERSON], однак після того як [PERSON] було надано квитанцію відповідно до якої кошти за незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] були сплачені ним особисто, вона внесла відповідні виправлення до протоколу загальних зборів №3 та у графі «Слухали заяву:» вказала прізвище та ініціали [PERSON] Таким чином, наявні у протоколі загальних зборів колгоспників колгоспу «Колос» Тернопільського району Тернопільської області №3 від 05.06.1992 року незастережені виправлення стосувалися допущеної помилки при зазначенні прізвища заявника та були внесені відповідальною особою колгоспу «Колос», а не [PERSON] Зазначеними доказами повністю спростовуються доводи позивача про укладення договору купівлі-продажу від 23.11.1992 року між [PERSON] та колгоспом «Колос» із використанням підробленого протоколу загальних зборів членів колгоспу №3 від 05.06.1992 року. Позивачем також не подано до суду доказів, що підтверджують порушення законних прав та інтересів товариства власників «Колос» внаслідок укладення договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS], укладений 23.11.1992 року між колгоспом «Колос» та [PERSON] У відповідності до пункту 4 частини 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно із частиною 1 ст. 81, частиною 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несе ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За приписами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог товариства власників «Колос» про визнання недійсним договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] від 23.11.1992 року, укладеного між колгоспом «Колос» та [PERSON] та визнання права власності на вказаний будинок за товариством власників «Колос» с.Настасів Тернопільського району слід відмовити у зв»язку із необґрунтованістю та недоведеністю заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed