Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 14.05.2013 року, укладеного між нею та ПП «Агростар» та скасувати рішення про державну реєстрацію. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд визнати недійсним договір оренди від 14.05.2013 року, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством Агростар щодо оренди земельної ділянки кадастровим номером 3520583000:02:000:0450 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №20448057 від 01.04.2015 року. Представник відповідача ПП Агростар в судове засідання не зявився, телефоном повідомив про неможливість прибути в судове засідання. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, в судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги, в повному обсязі. Оскільки в судове засідання не зявився належним чином повідомлений представник відповідача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520583000:02:000:0450, що підтверджено копією Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку.(а.с.8) В судовому засіданні було встановлено, що 14.05.2013 року між позивачем та ПП «Агростар» було укладено договір оренди земльної ділянки площею 4.4337 га з кадастровим номером 3520583000:02:000:0450, що розташована на території Івангородської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.9-12), належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.8) , державна реєстрація якого була здійснена 01.04.2015 року № 20448057 .(а.с.13). Відповідно до акту прийому-передачі земельних ділянок позивачем передано вищевказану відповідачу земельну ділянку відповідачу (а.с.12). Згідно висновку експерта №1784 судово-почеркознавчої експертизи від 12.11.2015 року підпис в оригіналі Договору оренди землі від 14.05.2013 року в Розділі "Підписи сторін" в графі "Орендодавець", в оригіналі Акту прийому-передачі земельних ділянок від 14.05.2013 року (дата замальована коректором білого кольору) в графі "Орендодавець" та у заяві на адресу реєстратора реєстраційної служби Олександрівського РУЮ в графі « підпис заявника» не [PERSON], а іншою особою (а.с.67-70). Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~ Зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.5 ст. 6 ЗУ Про оренду землі право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;……. Статтею 6 ЗУ Про оренду землі передбачається, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, ЦК України та іншими законами України і договором оренди землі Частиною 1 ст.19 ЗУ Про оренду землі передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Зі ст. 24 ЗУ Про оренду землі вбачається, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що договір оренди землі від 14 травня 2013 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №20448057 від 01 квітня 2013 року, підписаний не позивачем, а іншою особою. Оскільки позивач фактично не підписував договір та не передавав земельну ділянку у користування відповідачу з чого вбачається відсутність його волевиявлення на укладення договору, тому даний договір є недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди землі від 14 травня 2015 року підлягають задоволенню, так як останній його не підписував, не було узгоджено умови договору, тобто не було волевиявлення позивача на його укладення.

Outcome: approved