Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" (далі - ДП "КиївГазЕнерджи") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] є споживачем природного газу, який постачається ДП "КиївГазЕнерджи" у будинок [ADDRESS] . Однак [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за спожитий природний газ, допустила заборгованість з його оплати у сумі 24734,77 грн. Вказану заборгованість, а також втрати від інфляції у сумі 1106,92 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 756,50 грн ДП "КиївГазЕнерджи" просило суд стягнути з відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву ДП "КиївГазЕнерджи" не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання, призначені на 12 год 00 хв 16 березня 2021 року, 14 год 00 хв 07 червня 2021 року, не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Нормами Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - постанова від 30 вересня 2015 року № 2500) затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (п. 1.1 постанови від 30 вересня 2015 року № 2500). Умови Типового договору постачання природного газу розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України (п. 1.2 постанови від 30 вересня 2015 року № 2500). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання (п. 1.3 постанови від 30 вересня 2015 року № 2500). Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до приписів ст. ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Судом з`ясовано, що [PERSON] , є власником будинку [ADDRESS] . Наведена обставина підтверджується договором купівлі продажу садового будинку від 28 грудня 2009 року, укладеним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , витягом (а. с. 16-18). 28 листопада 2016 року [PERSON] підписала заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, яке здійснює ДП "КиївГазЕнерджи" (а. с. 7). За умовами цього договору позивач зобов`язався здійснювати постачання природного газу в будинок [ADDRESS] , а споживач [PERSON] - сплачувати за надані послуги в строки та порядку, що визначені цим договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. П. п. 4.1, 4.2 договору постачання природного газу побутовому споживачеві від 28 листопада 2016 року передбачено, що споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що встановлюється регулятором. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Згідно п. 4.4 договору постачання природного газу побутовому споживачеві від 28 листопада 2016 року об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Відповідно до п. 4.6 договору постачання природного газу побутовому споживачеві від 28 листопада 2016 року при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. 07 червня 2019 року в "Газеті по-українськи" (07 червня 2019 року № 43 (2207)) були опубліковані зміни до Типового договору постачання природного газу, зокрема п. 4.6 договору доповнено (конкретизовано), а саме: "Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється до 25 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця наступного за розрахунковим умови договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеними, у зв`язку з чим постачальник здійснює нарахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Однак [PERSON] неналежним чином виконувала взяті на себе за договором постачання природного газу побутовому споживачеві від 28 листопада 2016 року щодо своєчасної та у повному обсязі сплати за спожитий природний газ, допустила заборгованість з оплати отриманих послуг у сумі 24734,77 грн (а. с. 19). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 2 ст. 625 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК Українинарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] на користь ДП "КиївГазЕнерджи" підлягає заборгованість за спожитий природний газ у сумі 24734,77 грн, втрати позивача від інфляції у сумі 1106,92 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 756,50 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved