Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

05\~грудня 2020\~року [PERSON] звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, на час навчання в Міжрегіональній Академії управління персоналом Західнодонбаського інституту, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до 31 серпня 2023 року, але не більше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Позов обґрунтовано\~тим,\~що позивач\~є рідним\~сином відповідача, продовжує навчання в Західнодонбаському інституті приватного акціонерного товариства "Вищий Навчальний Заклад "Міжрегіональна Академія Управління Персоналом". У зв`язку із навчанням, позивач потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку не надає. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку або відзиву на позов, не подавала. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статтей 280-282 ЦПК України. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного. Частиною першою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської обл. (а.с.5). Як вбачається з копії довідки Вих. 49 від 14.09.2020 р., позивач дійсно є студентом ІІ курсу навчального закладу Західнодонбаського інституту приватного акціонерного товариства "Вищий Навчальний Заклад "Міжрегіональна Академія Управління Персоналом", термін навчання з 14.09.2020 по 31.08.2023 (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 198 Сімейного кодексу України покладає обов`язок щодо утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, на обох батьків. Відповідач не скористалася своїм правом надати суду пояснення та відзив на позов. Оскільки відповідач є матір`ю повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, дитина не досягла віку двадцяти трьох років, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, підлягає задоволенню. При цьому, діючим законодавством не передбачено мінімального розміру аліментів, які стягуються з батьків на утримання дитини, яка продовжує навчання. Свою вимогу щодо визначення мінімального розміру аліментів - 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, позивач ніяким чином у позовній заяві не обґрунтував, а тому суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Враховуючи, що у відповідності до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, суд, відповідно ст. 141 ЦПК України, стягує судові витрати в сумі 840,80 грн. з відповідача на користь держави.

Outcome: partial