Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON], звернувшись в жовтні 2015 року до суду, просить: розірвати свій шлюб з [PERSON], зареєстрований 19 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1357; стягнути з відповідача на свою користь на утримання їхньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини додаткові витрати, викликані особливими обставинами - хворобою сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на свою користь документально підтверджені судові витрати - сплачений при пред'явленні позову судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їх сім'я розпалася і на даний час існує лише формально, оскільки шлюбні відносини вони припинили, спільним побутом чи спільним сімейним бюджетом не пов'язані, тривалий час подружніх стосунків не підтримують. Як одну з причин припинення шлюбу вказує на несумісність з чоловіком характерів та поглядів на сімейне життя, через що кожен з них живе своїми особистими інтересами. Зважаючи на такі обставини, вони втратили один до одного почуття довіри, поваги та любові. Зазначає, що після фактичного припинення шлюбних відносин між нею та чоловіком не було досягнуто домовленості з приводу способів виконання батьком його обов'язку утримувати сина до досягнення ним повноліття, а матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно їй не надає, хоча є працездатним та має періодичні прибутки. Вказує, що вона є інвалідом з дитинства третьої групи, а їхній син постійно хворіє, у зв'язку з чим потребує домашнього догляду, що зумовлює додаткові витрати на ліки, вітаміни та особливе харчування, в розмірі близько 700 грн. В судовому засіданні позивач вимоги своєї підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодившись на розірвання шлюбу, а в частині стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину позов визнав частково, в міру своїх матеріальних можливостей погодившись сплачувати на сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. На підставі поданих сторонами та досліджених в судовому засіданні письмових доказів (документів) судом встановлено, що з 19 вересня 2010 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них 19 серпня 2012 року народився син [PERSON] (а.с.6, 7). З пояснень подружжя слідує, що їхня дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.24, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини…, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, оскільки сім'я розпалася остаточно, сторони втратили один до одного почуття довіри, поваги та любові, тривалий час подружніх стосунків не підтримують, а спір про визначення місця проживання малолітньої дитини між ними відсутній. За таких обставин суд вважає, що перспектив для збереження сім'ї та примирення подружжя немає. Судом також встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості з приводу способів та порядку спільного утримання їх дитини, тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, що становитиме близько розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, встановленого з 01 січня 2016 року статтею 7 Закону України від 25 грудня 2015 року №928-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" (1167 грн.). Відповідно до ст.180, ч.ч.1, 3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.184, ст.185 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, проте на даний офіційно не працює, звільнившись з посади за останнім місцем роботи (а.с.23, 24), відтак платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, тому аліменти слід визначити та присудити у твердій грошовій сумі, як про це просить позивач. Як передбачено частиною першою статті 182, частиною першою статті 191 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач не надав суду документальних даних про свій негативний стан здоров'я, про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків чи інших непрацездатних утриманців, тому виходячи з наведених норм сімейного законодавства, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. В частині стягнення додаткових витрат на дитину у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Позивач документально підтвердила понесені нею судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову (в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу) судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с.1), тому вказані витрати слід стягнути на її користь з відповідача. Крім того, так як в силу положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір", звільняються від сплати судового збору позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, то в цій частині судовий збір слід стягнути з відповідача, визначивши розмір цього виду судових витрат за правилами п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України та абзацу 3 п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", тобто, в розмірі 1 відсотка ціни позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (1000 грн.*6=6000 грн. - сума аліментів за шість місяців), але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial