Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДПДГ "Інститут рису НААН України" про припинення договору оренди землі та повернення земельної ділянки. Звертаючись до суду за захистом порушеного права, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.06.2009 року уклав на належну йому земельну ділянку загальною площею 8,52 га. договір оренди з ДПДГ "Інститут рису НААН України", який відповідачем було зареєстровано 21.09.2010 року. Позивач зазначає, що станом на 01.06.2014 року дія вказаного договору оренди земельної ділянки закінчилась, проте його вимога про повернення останньої залишилась відповідачем без задоволенням, з посиланням на продовження дії договору, який він обраховує з моменту державної реєстрації, а не з часу його укладання. Вважає, що орендар після 01.06.2014 року без достатньої правової підстави продовжує користуватись належним йому нерухомим майном, що є порушенням його прав як власника. В зв'язку з чим позивач просив визнати припиненим з 01.06.2014 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,52 га., укладений 01.06.2009 року між ним та ДПДГ "Інститут рису НААН України" у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено; зобов'язати відповідача шляхом підписання актів повернення земельної ділянки, повернути спірну земельну ділянку загальною площею 8,52 га. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов з підстав у ньому викладених. ДПДГ "Інститут рису НААН України" явку представника в судове засідання не забезпечено, надіслали до суду відзив на позов, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір оренди діє з моменту його державної реєстрації до 21.09.2015 року. Суд, заслухавши доводи представника позивача, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті приходить до наступного. За змістом статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що 01.06.2009 року між позивачем та ДПДГ "Інститут рису НААН України" укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 8.52 га. Вказаний договір орендарем було зареєстровано 21.09.2010 року. в Скадовському районному відділі Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» (а.с. 4). При укладанні договору оренди земельної ділянки сторони погодили строк його дії - п.п. 2.1 «договір укладено терміном на 5 років», умови повернення земельної ділянки - п.п. 5.1 «у разі припинення договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому в порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду». Договором також передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.п. 9.6). Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі статті 20 Закону України "Про оренду землі", (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку встановленому законом. Згідно із статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. В даному випадку сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та повністю узгодили свої права та обов'язки саме 01.06.2009 року, тобто в момент підписання угоди. Крім того, саме з 01.06.2009 року земельна ділянка була безпосередньо передана у фактичне користування відповідача, про що свідчить підписаний сторонами акт прийому - передачі земельної ділянки й відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування цієї обставини. За таких обставин суд вважає, що за датою державної реєстрації договору не продовжується його дія після закінчення строку, обумовленого договором. Визначення терміну дії спірного договору оренди землі моментом його державної реєстрації, що відбулася 21.09.2010 року, тобто більш ніж через рік після його укладення, призвело б до збільшення строку оренди землі на тривалий період, а це є порушенням умов договору, прав позивача на вільне використання належної йому земельні ділянки за цільовим призначенням, тому суд приходить до висновку, що строк дії договору необхідно обраховувати саме з моменту його укладання, тобто з 01.06.2009 року. Оскільки станом на 01.06.2014 року збігли строки дії договору оренди належної позивачу земельної ділянки, а орендар ДПДГ "Інститут рису НААН України" не скористалось своїм переважним правом поновлення дії договору на новий строк та не направило орендарю в передбаченому умовами договору порядку письмове повідомлення, права орендаря підлягають захисту у спосіб, визначений ним в позовній заяві, який ґрунтується на положеннях ст. 387 ЦК України та узгоджується з умовами договору. За встановлених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved