Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач 12.03.2020 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що між ТзОВ "ФК" Центр фінансових рішень" та [PERSON] укладено кредитний договір №88211146694 від 11.05.2016 р. 30.07.2018 р. між ТзОВ "ФК" Центр фінансових рішень" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги №20180730, за умовами якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги за кредитним договором №88211146694 від 11.05.2016 р, з врахуванням нарахованих процентів, комісії та іншими платежами за основними договорами. Згідно додатку №1 до договору відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 13153,39 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 2102,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.03.2020 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.12.2020 року скасовано заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2020 року та призначено справу до розгляду. 09.02.2021 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано заяву від [PERSON] про застосування строків давності. Зазначає, що суму за штрафом/пенею в сумі 3177,84 грн. не визнаю в повному обсязі так як, відповідно до п. 1 ч.2 ст.258 Цивільного Кодексу позовна давність в один рік застосовується про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач отримав кредитні кошти 11.05.2016 за договором №8821146694 від 11.05.2016 року строком на 12 місяців, тобто строк дії договору закінчився 11.05.2017року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 12.03.2020 року. Таким чином Позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені/штрафу в розмірі 3177, 84 грн. Крім того, 09.02.2021 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано заперечення на позовну заяву від [PERSON] , основну суму боргу 5473,74 грн. визнає повністю. Суму заборгованості за відсотками 1,15 грн. визнає повністю. Щомісячні відсотки (плата за управління кредитом) в сумі 4500,66 грн. визнає частково, а саме в сумі 1716, 12 грн., в розрахунку заборгованості вказана сума за щомісячними процентами- 4500,66 грн., яка нічим не підтверджена і до суду не надано жодних документальних доказів щодо наявності у Відповідача заборгованості саме у сумі 4500,66 грн. В графіку платежів до заяви на виплату кредиту відповідач повинен сплатити суму - 1716,12 грн. щомісячних процентів за користування кредитом. Суму за штрафом/пенею в сумі 3177,84 грн. не визнає в повному обсязі так як, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 Цивільного Кодексу позовна давність в один рік застосовується про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач отримав кредитні кошти 11.05.2016 за договором №8821146694 від 11.05.2016 року строком на 12 місяців, тобто строк дії договору закінчився 11.05.2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 12.03.2020 року. Таким чином Позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені/штрафу в розмірі 3177, 84 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив врахувати при розгляді справи заяву про застосування строків позовної давності та заперечення на позовну заяву, які містяться в матеріалах справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлено. [PERSON] 11.05.2016 року було підписано заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК» ЦФР». Згідно заяви №8821146694 від 11.05.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК» ЦФР» вбачається, що [PERSON] 11.05.2016 року отримав кредит у сумі 6355,68 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом, початковий процент 64,00 % від суми кредиту - 20,00 грн., щомісячні проценти - 3 % від суми кредиту, згідно з графіком платежів, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів, щоденна пеня - 0,3 % від загальної суми прострочення. Доказів ознайомлення [PERSON] з примірником умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР", які долучені до позовної заяви (а.с. 11), в матеріалах справи не має. 30.07.2018 р. між ТзОВ "ФК" Центр фінансових рішень" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги №20180730, за умовами якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги за кредитним договором №8821146694 від 11.05.2016 р., з врахуванням нарахованих процентів, комісії та іншими платежами за основними договорами. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року від ТОВ «ФК «ЦФР» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №8821146694 від 11.05.2016 року, сума заборгованості разом становить 13153,39 грн. 07.08.2018 року ТОВ «ФК «ЦФР» за вих. №002762348 на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права вимоги його заборгованості по кредитному договору №8821146694 від 11.05.2016 року в розмірі 13153,39 грн, також [PERSON] було повідомлено про необхідність сплати заборгованості в сумі 13153,39 грн. на рахунок ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до 21.08.2018 року. 07.08.2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору№8821146694 від 11.05.2016 року з вимогою сплатити загальну суму заборгованості у розмірі 13153,39 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №8821146694 від 11.05.2016 року станом на 12.05.2017 року становить 13153,39 грн. яка складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу 5473,74 грн; сума заборгованості за відсотками - 1,15 грн; плата за управління кредитом 4500,66 грн; за штрафом/пенею 3177,84 грн. Відповідач отримав кредитні кошти 11.05.2016 року за договором №8821146694 від 11.05.2016 року строком на 12 місяців, тобто строк дії договору закінчився 11.05.2017року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 12.03.2020 року. Таким чином Позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені/штрафу в розмірі 3177, 84 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності, загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР» (ідентифікаційний код 35725063) від 15.03.2015 року встановлено позовну давність тривалістю в десять років. Однак, вказані Умови не містять підпису Відповідача, у заяві позичальника від 11 червня 2016 року №8821146694 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Таким чином, відповідач підписав Заяву на отримання кредиту 11.05.2016 \~ \~ \~ \~року строком на 12 місяців, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, тобто строк в один рік (частина друга статті 258 ЦК України) почався 12.05.2017 року, а спливає 12.05.2018. Позивач звернувся до суду 20.03.2020 року, тобто пропустив строк позовної давності щодо пені, штрафу. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного суду ВСУ від 04.11.2015р. у справі № 6-1926цс 15. Так, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені з відповідача задоволенню не підлягають у зв`язку із спливом строку позовної давності. Щодо суми заборгованості за щомісячними процентами, то позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, де вказано наступні відомості: прострочена заборгованість за кредитом 5473, 74 грн., прострочена заборгованість за відсотками 1.15 грн., прострочена сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) 4500.66 грн., за штрафом/пенею - 3177, 84 грн. Однак, у матеріалах справи міститься графік платежів за кредитним договором, який підписаний Відповідачем 11.05.2016. У вказаному графіку зазначено: сума загального користування кредитом становить - 8072,21 грн., яка складається: повернення кредиту 6,355,68 грн., річні проценти 0,41 грн., щомісячні проценти 1716,12 грн. (всього 8.072,21 грн.). В розрахунку заборгованості вказана сума за щомісячними процентами платою за управління кредитом - 4500,66 грн., встановлення порядку та суми сплати якої не підтверджено заявою на отримання кредиту і до суду не надано жодних документальних доказів щодо наявності у Відповідача обов`язку щодо сплати даної заборгованості саме у сумі 4500,66 грн. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за щомісячними процентами платі за управління кредитом задоволенню не підлягають. В графіку платежів до заяви на виплату кредиту відповідач повинен сплатити суму - 1716,12 грн. щомісячних процентів за користування кредитом. Таким чином саме ця сума - 1716,12 грн. підлягає стягненню в рахунок щомісячних процентів за користування кредитом. Дана позовні вимога визнана відповідачем. Таким чином , з відповідача підлягає стягненню сума боргу за кредитним договором №8821146694 від 11.05.2016 року у розмірі 7 191, 01 грн., що вкладається з: 5\~473,74 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,15 грн. сума заборгованості за відсотками;1716,12 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач у повному обсязі не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг в повному обсязі за кредитним договором, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2102 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial