Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

21.03.2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Дзержинському районі м. Харкова, про стягнення заборгованості [PERSON] у розмірі 35169,76 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.11.2006року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 7800,00 гривень на картку із сплатою відсотків за користування кредитом 25,08% на рік строком на 12 місяців по 23.11.2007р. У порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу [PERSON] вищевказані грошові кошти. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 16.01.2014 року має заборгованість в розмірі - 35169,76грн, яка складається з наступного: 5914,00грн. - заборгованості за кредитом, 12829,89 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи- 500гривень, 1650,94грн. - штрафпроцентна складова. Зобов'язання відповідача [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою у розмірі 10 000 грн., а саме договором поруки, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова». Згідно п.п. 2, 4 Договору поруки від 01.09.2010 р. у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, просить розглядати справу за її відсутності та застосувати строк позовної давнини до даних правовідносин, оскільки позивач його пропустив без поважних причин. Представник відповідача філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в Дзержинському районі м. Харкова надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним: 24.11.2006року між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг за умовами кредитного договору він складається з заяви позичальника і умов надання банківських послуг відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 7800,00гривень на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості. Термін дії кредитного ліміту дорівнює терміну дії картки, тобто на строк 12 місяців до 23.11.2007року. Згідно заяви погашення кредиту і сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно в розмірі 2,09% від суми заборгованості,термін погашення процентів по кредиту відповідно до п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг щомісячно за попередній місяць.Термін погашення кредиту в повному обсязі не пізніш останнього дня місяця,вказанного на платіжній картці. Банком перераховано на картку позивачки 7800,00гривень в день укладення договору . Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Взяті на себе зобов,язання відповідач [PERSON] не виконала та станом на 16.01.2014 року має заборгованість в розмірі - 35169,76грн, яка складається з наступного: 5914,00грн. - заборгованості за кредитом, 12829,89 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи- 500гривень, 1650,94грн. - штрафпроцентна складова. 01.09.2010 ПАТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова уклали договір поруки у розмірі 10 000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавста, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких підстав суд вважає, що право ПАТ КБ «Приват Банк» порушено, але не підлягає захисту у зв'язку з пропуском строк позовної давності. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомочною особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в заяві, та щомісячно повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Так, відповідно до заяви позичальника банк надає позичальнику строковой кредит, з кінцевим строком повного розрахунку до закінчення терміну дії картки, тобто до 23.11.2007року. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач перестала виконувати свої зобов*язання в грудні 2006року. Строк позовної давності сплинув в грудні 2011року. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Відповідач заявила суду в своїй заяві про застосування судом позовної давності. Представником позивача клопотання про поновлення позовної давності не заявлялось, не надано доказів, які б підтверджували поважність пропуску позовної даності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України - сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed