Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

В грудні 2016 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з опалення місць загального користування, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення місць загального користування як власник квартири [ADDRESS], але не розраховується за вказані послуги, у зв'язку з чим за період з 01.10.2009 року по 01.05.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 3314 грн. 10 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. В ході судового розгляду справи представник позивача уточнив розмір позовних вимог, звернувся з відповідною письмовою заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість з опалення місць загального користування за період з 01.10.2009 року по 01.01.2017 року в розмірі 4652 грн. 24 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, зазначив, що в уточненій позовній заяві допущена описка при зазначенні розміру заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, просив суд стягнути борг за період з 01.10.2009 року по 01.01.2017 року в сумі 4200 грн. 48 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги визнає частково, просила при вирішенні позову застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], в якій транзитні стояки опалення за ізольовані, прилади опалення відключені, система опалення та гарячого водопостачання квартири підключена до двоконтурного котла на газовому паливі, у звязку з чим зобовязаний оплачувати послуги, які надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", з опалення місць загального користування, проте свій обовязок не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2009 року по 01.05.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 3314 грн. 10 коп. Судом встановлено, що відносини між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та споживачем [PERSON] письмовим договором не урегульовані. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. В ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що обовязок з укладення договору на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача. Як встановлено ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини В ч. 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом положень ст 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. В п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, встановлені судом обставини дають підстави стверджувати про те, що послуги з опалення місць загального користування в житловому будинку № 61 по вул. Небесної сотні в м. Полтаві надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", а відповідач ними фактично користується в період з 01.10.2009 року по 01.01.2017 року. А відтак, на думку суду, доведеним є факт існування між сторонами по справі договірних відносин. Згідно п. 28 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку у відповідності до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства 31.10.2006 року, затверджено методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення. Оплата за опалення місць загального користування відповідачу нараховувалась згідно затверджених тарифів. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на послуги з централізованого опалення, в тому числі вартість 1 Гкал теплової енергії та опалення 1 кв.м загальної площі на протязі року, затверджені у встановленому чинним законодавством порядку рішенням 3-ої сесії шостого скликання Полтавської обласної ради від 01.02.2011 року, а також постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 146 від 17.07.2014 року № 1171 від 31.03.2015 року. Зміст розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання споживача [PERSON], наданого ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", свідчить про те, що за період з 01.10.2009 року по 01.01.2017 року нараховано плату за опалення місць загального користування в сумі 4200 грн. 48 коп., проте відповідачем жодного платежу в рахунок оплати послуг не внесено, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 01.01.2017 року в зазначеному розмірі. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем в період з 01.10.2009 року не здійснено жодного платежу щодо оплати за послуги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" з опалення МЗК, тобто нею не вчинялись дії, які свідчать про визнання свого боргу. При цьому, судом встановлено, що у вересні 2016 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось до суду з заявою про винесення судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості з опалення місць загального користування за період з 01.10.2009 року по 01.05.2016 року, в прийнятті якої було відмовлено ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2016 року з підстав, передбачених ч. 6 ст. 100 ЦПК України. 12.12.2016 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось до суду з даним позовом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі \~№ 6-214цс14, судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулося до суду заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу, частина якого є предметом у даній справі, у вересні 2016 року, з урахуванням строку позовної давності, встановленого в ст. 257 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з опалення місць загального користування за період з 01.10.2013 року. А тому суд вважає, що позовні вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за послуги з опалення місць загального користування за період з 01.10.2013 року по 01.01.2016 року в сумі 2677 грн. 91 коп. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" судові витрати, понесені при зверненні до суду, в розмірі, пропорційному до розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial