Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 серпня 2011 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання трьох дітей сторін та відділом ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було відкрито відповідне виконавче провадження. У зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів та наявністю заборгованості державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно позивача як боржника. Оскільки в нинішній час він сплатив заборгованість по сплаті аліментів позивач та підстав для залишення арешту не має, посилаючись на ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" позивач просить суд звільнити все належне йому нерухоме майно з-під арешту. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відділу ДВС у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та підтвердила, що в нинішній час заборгованості по сплаті аліментів позивачем погашена у повному обсязі та навіть існує переплата. Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 серпня 2011 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання трьох дітей сторін. Постановою державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 07 вересня 2011 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання зазначеного рішення суду. У зв'язку з невиконанням позивачем рішення суду постановою державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області Апрасюхіної О.О. від 27 серпня 2012 року було накладено арешт на все належне позивачеві нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.7 ст.319, ч.2 ст.321 ЦК України діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки в нинішній час рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 серпня 2011 року виконується позивачем належним чином, потреби та підстав для забезпеченні виконання цього рішення суду не має. Згідно з ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що даний позов про звільнення майна з-під арешту заснований на законі та є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню шляхом зняття арешту з усього належного позивачеві на праві власності нерухомого майна.

Outcome: approved