Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість навчання в сумі 33330,11 грн., а також судові витрати понесені позивачем. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач проходив навчання за в Комунальному вищому навчальному закладі «Херсонське музичне училище» Херсонської обласної ради за державним замовленням, однак не виконав свого обов'язку випускника, який отримав вищу освіту за рахунок державного бюджету, відпрацювати за направленням вищого навчального закладу в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. В судовому засіданні представник позивача - Орловцев О.І. позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома, заяв про слухання вправи без його участі до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до угоди про підготовку Фахівця з вищою освітою, укладеної 02.09.2007 р. Комунальним вищим навчальним закладом «Херсонське музичне училище» та студентом [PERSON], підготовка фахівця здійснювалась за державним замовленням за напрямком підготовки "Мистецтво", спеціальністю "Музичне мистецтво", спеціалізацією "Музичне мистецтво естради" (тромбон). Згідно до умов згаданої вище угоди, відповідач - [PERSON] зобов'язався після закінчення музичного училища прибути за направленням навчального закладу за призначенням і відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше трьох років, а у разі відмови працювати за направленням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Згідно протоколу засідання комісії з розподілу студентів-випускників Херсонського музичного училища від 27.04.2011 р., [PERSON] був розподілений і направлений на роботу за фахом в Горностаївську дитячу музичну школу, про що свідчий його підпис у журналі реєстрації направлень на роботу випускників, зроблений 15.06.2011 р. за порядковим № 596. Факт того, що відповідач не виконав свого зобов'язання за угодою та не прибув на роботу за направленням навчального закладу і відмовився відпрацьовувати три роки підтверджується листом від 17.12.2013 р. № 29 за підписом директора комунального позашкільного навчального закладу "Горностаївська дитяча музична школа". Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим, для виконання сторонами.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи. Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Постановою Кабінету Міністрів України N 992 від 22 серпня 1996 року затверджено «Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням». Пунктом 8 Порядку передбачено, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Пунктом 14 Порядку передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Указом Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоди, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідно до кошторису вартості навчання в Комунальному вищому навчальному закладі «Херсонське музичне училище» на студента [PERSON] за період навчання з 2007 р. по 2011 р. витрачено 33330,11 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач не прибув на роботу за місцем призначення, в добровільному порядку не відшкодував до державного бюджету вартості навчання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміну задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved