Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Заявник [PERSON] 09.06.2021 року звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 22.05.2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . З часом [PERSON] почав уникати своїх батьківських обов`язків щодо матеріального забезпечення родини. На зауваження заявника останній реагував агресивно, висловлювався на адресу заявниці нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою у присутності дітей. Заявник неодноразово зверталась до органів поліції та на її чоловіка були складені протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства, які перебувають на розгляді у суді. Заявник перебуває у декретній відпустці, [PERSON] родину не забезпечує, усі гроші витрачає на власні потреби. У зв`язку з постійними погрозами та нецензурними висловлюваннями, заявник хвилюється за фізичних та духовний розвиток дітей. Крім цього, [PERSON] викрав свідоцтва про народження дітей, що позбавляє заявника можливості оформити виплати дитячих допомог. У зв`язку з викладеним, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця: м.Душанбе, Таджикистан, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ; встановити заходи тимчасового обмеження прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та покласти на нього терміном на 6 (шість) місяців наступні обов`язки: заборонити входити та перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами - дружиною [PERSON] , [INFO] , та доньками [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; встановити заходи тимчасового обмеження прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та покласти на нього терміном на 6 (шість) місяців наступні обов`язки: заборонити листування та телефоні переговори з особою, яка постраждала від домашнього насильства - [PERSON] , [INFO] , інші контакти через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; встановити заходи тимчасового обмеження прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та покласти на нього терміном на 6 (шість) місяців наступні обов`язки: заборонити спілкування, а також наближатися на відстань менш ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами від домашнього насильства - [PERSON] , [INFO] , та малолітніми дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.06.2021 року відкрито провадження за заявою та призначено судовий розгляд. Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Зазначили, що інших доказів крім тих, що надані до заяви, сторона заявника не має. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, як безпідставної, зазначив, що не здійснює економічне насильство у сім`ї, не висловлюється нецензурною лайкою, не висловлював погроз, забезпечує сім`ю та саме за його рахунок діти забезпечені всіх необхідним. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). Згідно вимог ч.1 ст.293 та ч.1 ст.350-1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про видачу обмежувального припису. У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України"Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі Закон N2229-VIII) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Відповідно до статті 1 Закону N2229-VIII не мають правового значення мотиви, з яких вчиняється насильство, не є обов`язковою також наявність у діях кривдника ознак адміністративного чи кримінального правопорушення. Частиною другою статті 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону N2229-VIII визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону N2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №108, складеного Відділом РАЦС Міського управління району Прага 10, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №511, складеного Відділом РАЦС Міського управління району Прага 10, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №77, складеного Відділом РАЦС Міського управління району Прага 8, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №188, складеного Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно листа Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області від 14.05.2021 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку як кривдник в Херсонському РУП ГУНП в Херсонській області та відносно нього неодноразово складались адміністративні протоколу серії ВАБ 649805 за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 12.04.2021 року, ВАБ 650089 за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 11.04.2021 року, ВАБ 650882 за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 03.03.2021 року, які направлено на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області. З рапортів інспекторів - чергових Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, вбачається, що 08.04.2021 року, 11.04.2021 року, 12.04.2021 року, 25.04.2021 року [PERSON] зверталась із заявами про вчинення щодо неї зі сторони [PERSON] домашнього насильства, яке виражається у тому, що її чоловік матеріально не забезпечує її та дітей, чим вчиняє економічне насильство в сім`ї. Рапортами від 11.04.2021 року та 12.04.2021 року зафіксовано, що заявник [PERSON] просила направити до місця її проживання групу «Поліна» через те, що чоловік [PERSON] не забезпечує її матеріально. В день виклику 11.04.2021 року правопорушник вдома був відсутній. З висновку Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області від 07.05.2021 року за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 25.04.2021 року про повідомлення про вчинення домашнього насильства, встановлено, що 25.04.2021 року від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що її чоловік [PERSON] вчиняє відносно неї та дітей домашнє насильство економічного характеру. Виїздом працівників поліції на місце [PERSON] повідомила, що 25.04.2021 року чоловік на її прохання дати їй грошові кошти або відвідати з дитиною лікувальний заклад відповів відмовою. В свою чергу чоловік пояснив, що саме на той момент у нього не було грошових коштів, тому він відмовив дружині. Прийнятими мірами відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис - заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи. Зі сторонами конфлікту проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопущення злочинів та правопорушень. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року. Статтею 156 діючого Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судом встановлено, що заявник проживає разом із заінтересованою особою та дітьми у квартирі [ADDRESS] . Чисельні звернення заявниці до правоохоронних органів квітні 2021 року, в яких відсутні встановлені судами або органами внутрішніх справ обставини, що підтверджують наявність домашнього насильства, не можуть визнаватись судом доказами які є преюдицією для даних правовідносин у відповідності до положень ст.82 ЦПК україни. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".У даній постанові Верховним Судом також зроблено висновок про те, що при вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Таким чином, при розгляді питання щодо видачі обмежувального припису судом обов`язково необхідно встановити наявність факту домашнього насильства з боку кривдника та пропорційність втручання у його права. В даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б дозволяли суду зробити висновок про наявність домашнього насильства відносно заявниці з боку заінтересованої особи та необхідності тимчасового обмеження у праві заінтересованої особи шляхом заборони входити та перебувати в місці спільного проживання (перебування) з дружиною [PERSON] та дітьми, заборони листування та телефоних переговорів з [PERSON] , інші контакти через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; заборони спілкування, а також наближатися на відстань менш ніж 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявником та дітьми, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed