Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.11.2020 р. звернулась до суду із вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним: звільнення [PERSON] з роботи у ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш»; наказ ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» від 15.10.2020 р. №360 «Про припинення трудового договору»; наказ ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» від 06.07.2020 р. №105 в частині, що стосується юридичного управління у складі відділу претензійно-позовної роботи та сектору правового забезпечення контрактної діяльності; поновити [PERSON] на роботі у ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш»; стягнути з ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.10.2020 р. по дату винесення рішення, з розрахунку 1654,68 грн. (середній заробіток), за кожен день вимушеного прогулу; стягнути з ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» заборгованість по заробітній платі в сумі 19330,00 грн.; стягнути з ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку по день фактичного розрахунку, з розрахунку 1654,68 грн. за кожний день такої затримки; стягнути з ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» моральну шкоду в розмірі 34748,28 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом посилається на наступне. Так, відповідно до наказу №360-К від 15.10.2020 позивача було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно із п.1 ст. 40 КЗпП України та зроблено запис №15 у трудовій книжці. Звільнення позивач вважає незаконним, здійсненим з порушенням вимог ст. ст. 42,43,47,49-2, 116 КЗпП України, ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Так, 06.07.2020 на підставі наказу №105 з 01.10.2020 введено в дію структуру та штатний розпис у новій редакції. Зі складу юридичного управління виведено відділ претензійно-позовної роботи, сектор правового забезпечення контрактної діяльності. Залишено у штатному розписі юридичне управління без структурних підрозділів, у складі трьох посад. Утворено структурний підрозділ - управління роботи з персоналом та адміністративно-господарського забезпечення та інші структурні підрозділи. 23.07.2020 та 30.07.2020 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників та внесенням змін до структури і штатного розпису ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до ст. 49-2 КЗпПУ позивача повідомлено про наступне вивільнення з роботи 30.09.2020. Пропозиції позивачу іншої роботи повідомлення не містило. Всупереч вимогам ст.42 КЗпП України, відповідачем не зроблено порівняльний аналіз продуктивності праці та кваліфікації працівників, не враховано переважне право на залишення на роботі позивача (тривалий безперервний стаж роботи - 6 років 11 місяців, наявність двох дітей, Відповідачем на запропоновано позивачу вакантні посади: начальника юридичного управління. начальника управління роботи з персоналом та адміністративно-господарського забезпечення, посада старшого інспектора з кадрів, не виконано обов`язок з працевліштування позивача. Відповідачем не враховано, що позивач є членом Первинної профспілкової організації «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та в порушення ст.43 КЗпП України не отримано згоду профспілкового комітету на звільнення позивача. Відповідачем не виплачено позивачу надбавку у розмірі 10% посадового окладу за роботу з документами, що ставновлять ступінь секретності "таємно". Заборгованість по заробітній платі становить 19330 грн. Незаконне звільнення позивача спричинило душевні страждання, завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі середнього місячного заробітку в сумі 34748 грн.28 коп. Ухвалою суду від 19.11.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.01.2021 р. від представника відповідача ДП Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого представник вказує на те, що при звільненні позивача, відповідачем було дотримано порядок, передбачений діючим законодавством України. Так, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників та внесенням змін до структури та штатного розпису, відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України, [PERSON] за два місяці відповідними повідомленнями від 23.07.2020 р. та від 30.07.2020 р. була попереджена по наступне вивільнення з роботи 30.09.2020 р. з одночасною пропозицією від 30.07.2020 р. іншої роботи на цьому самому підприємстві на посаді головного спеціаліста юридичного управлініння з посадовим окладом 25000,00 грн. Із вказаною заявою [PERSON] ознайомилась під підпис та за результатами її розгляду від неї відмовилась без зазначення будь-яких причин, про що подала відповідну заяву від 20.08.2020 р. З метою забезпечення трудових прав та інтересів, відповідачем завчасно повідомлено позивача листом №27/6-288 від 16.01.2021 р. про появу у штатному розкладі підприємства вакансії, що відповідає кваліфікації позивача, та запрошено позивача для отримання відповідної пропозиції щодо працевлаштування, та для особистої зустрічі для здійснення передбачених законодавством формальностей та для прийняття відповідного рішення. Листом від 20.01.2020 р. позивачем повідомлено про неможливість відвідати підприємство із вказаною метою, пославшись на дію карантину та протиепідемічних заходів, та долучила копії відповідних документів та заяву про погодження на працевлаштування. Проте, вимоги закону позивачем не дотримано, документів надано не було. 22.02.2021 року позивачем було подано відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали з викладених у позові підстав. Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на докази додані до відзиву та запереченнях викладених у заяві по суті справи. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно із Витягу з наказу №88-1 К від 25.05.2020 "Про скорочення чисельності і штату працівників та внесення змін до стуктури та штатного розпису ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" внесено зміни до структури та штатного розпису, виведено із структури та штатного розпису зі складу юридичного управління: відділ претензійно-позовної роботи, сектор правового забезпечення контрактної діяльності. Введено до складу юридичного управління - 2 штатні одиниці - головний спеціаліст юридичного управління. Введено управління роботи з персоналом та адміністративно-господарського забезпечення - самостійний структурний підрозділ за складу 3 підрозділів та у кількості дев`ятнадцяти штатних оидиниць. Профспілка працівників оборонної промисловості України, відповідно до п.4.1.3 Галузевої угоди погодила скорочення 39% працівників ДП ДГЗІФ "Укрінмаш", відповідно до листа від 30.06.2020 року №38. 06.07.2020 на підставі наказу №105 в.о. генерального директора [PERSON] з 01.10.2020 введено в дію структуру та штатний розпис у новій редакції. Згідно із галузевої угоди на 2017-2020 роки між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Державним концерном «Укроборонпром» та Профспілкою працівників оборонної промисловості України, зареєстрованої Міністерством соціальної політики України 30.10.2017 за №56, профспілка є репрезентативною та виступає від імені найманих працівників підприємств і має відповідні повноваження на ведення переговорів, укладення угоди та реалізацію її норм на підприємствах. Між сторонами укладено угоду з метою посилення соціального захисту працівників, які перебувають у сфері дії сторін, що підписали угоду. Згідно із п.2.6.1. Угода, поширюється на всіх працівників, прийнятих на умовах найму. Згідно із п.3.2.2 Угоди, Укроборонпром зобов`язався сприяти розвитку галузевих цільових програм, сприяти підприємствам з отриманні замовлень на виготовлення продукції для державних потреб; згідно із п.4.1.3 Укроборонпром вживає заходів щодо недопущення на підприємствах звільнень працюючих за ініціативою роботодавця більше 9% чисельності працівників протягом календарного року за винятком випадків прямо передбачених законодавством. Питання проведення скорочення більше 9% працівників підприємства - учасника Укроборонпрому погоджується профспілкою працівників оборонної промисловості України на підставі документів, наданих Укрообронпромом. Згідно із п.4.3.3 Укроборонпром доручає керівникам підприємств працівникам, попередженим у встановленому порядку про звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпПУ протягом останнього місяця перед звільненням на їх прохання для пошуку нового місця роботи вільний час на умовах, встановлених колективним договором, але не менше ніж 8 годин на тиждень з оплатою згідно тарифної ставки. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] [PERSON] прийнята на роботу 20.11.2013 на посаду головного спеціаліста відділу правового забезпечення та судової роботи юридичного управління Дочірнього підприємства ДК «Укрспецекспорт» «Державної госпрозрахункової зовнішньоторгівельної та інвестиційної фірми «УКРІНМАШ» на підставі наказу № 144/к/1; переведена на посаду головного спеціаліста юридичного відділу на підставі наказу №102-к/3 від 14.07.2014; переведена на посаду головного спеціаліста відділу правового забезпечення на підставі наказу №203-к/3 від 09.10.2014 у зв`язку із змінами у штатному розкладі; переведена на посаду заступника начальника відділу правового забезпечення на підставі наказу №41/к від 20.02.2015; переведена на посаду начальника відділу претензійно-правової роботи на підставі Наказу №230/к від 29.07.2016; переведена на посаду начальника відділу претензійно-правової роботи Юридичного департаменту на підставі наказу №274/к від 29.09.2017; переведена на посаду заступника начальника юридичного управління - начальника відділу претензійно-правової роботи Юридичного управління на підставі наказу №405/к від 29.11.2019. Наказом № 171-к від 30.03.2020 року [PERSON] на період карантину встановлено індивідуальний режим роботи з гнучким графіком роботи та можливістю виконання роботи віддалено (дистанційно, на дому за місцем перебування) з урахуванням наявних організаційних, технічних та житлово-побутових умов та зі збереженням умов оплати праці. 23.07.2020 та 30.07.2020 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників та внесенням змін до структури і штатного розпису ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до ст. 49-2 КЗпПУ позивача повідомлено про наступне вивільнення з роботи 30.09.2020. В повідомленні зазначено, що відсутні вакантні посади, що відповідаютьл кваліфікації позивача. 04.08.2020 Первинна профспілка «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до листа за вих. №3 від 04.08.2020 звернулась до ДП ДК «Укрспецекспорт» - Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» у зв`язку з розглядом письмових звернень працівників щодо отримання ними повідомлень про наступне вивільнення, невиконання відповідачем вимог Колективного договору, порушення порядку формування складу Ради трудового колективу, ненадання працівникам запитуваної ними інформації, порушення умов дистанційної роботи з вимогою усунути порушення ст. 49-4 КЗпПУ та ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ( а.с. 100-101). 04.08.2020 позивач звернулась із заявою щодо висловлення недовіри Раді трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та відмовилась від подальшого її представництва. 02.09.2020 Первинною профспілкою «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до листа за вих. №8 від 02.09.2020 адресованого відповідачу з урахуванням п.п.3.10 Колективного договору ДП ДГ ЗІФ «Укрінмаш» на 2017-2018 роки, ч.2 ст. 40 КЗпП, ч.3 ст. 49-3 КЗпПУ відмовлено ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» у наданні згоди на звільнення працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ, яке здійснювалось на підставі наказу ДП ДГ ЗІФ «Укрінмаш» від 06.07.2020 № 105. Згідно із Протоколу №21 uim зборів Ради трудового колективу та представників Адміністрації ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» від 07.09.2020 висловлено недовіру Первинній профспілковій організації «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та вирішено вважати Раду трудового колективу єдиним на підприємстві органом колективного самоврядування, який представляє інтереси трудового коллективу. Згідно із Наказу №360-к про припинення трудового договору (контракту) позивача звільнено з посади заступника начальника юридичного управління - начальника відділу претензійно-правової роботи Юридичного управління у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно із п.1 ст. 40 КЗпПУ. Згідно із довідкою № 13 від 16.10.2020, виданою первинною профспілкою «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» згода на розірвання з [PERSON] ,15.10.2020 трудового договору з підстав, передбачених п.1,2-5 ст. 40 і п.п. 2,3 ст. 41 КЗпПУ Дочірньому підприємству ДК «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» - не надавалась. Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із п.1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до п.1,п.2, п.3 ст. 42 КЗпПУ, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Разом з відзивом відповідачем додано штатний розпис, введений в дію з 01.10.2020 відповідно до якого в структурі передбачено діяльність управління роботи з персоналом та адміністративно-господарського забезпечення. Позивачу не було запропоновано посаду начальника управління, старшого інспектора з кадрів, документознавця. Позивачу не запропонована посада начальника юридичного управління. 30.07.2020 позивачу запропоновано з 01.10.2020 року посаду головного спеціаліста юридичного управління на умовах дії строкового трудового договору до дати виходу на роботу увільненого від роботи основного працівника, у зв`язку з прийняттям на військову службу. Одночасно відповідачем аналогічна пропозиція направлена завідувачу сектору правового забезпечення контрактної діяльності юридичного управління Єркіну О.М . Відповідно до ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа. Відповідно до ст. 49-2 КЗпПУ, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. За приписами ч. 1 ст. 40, ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 справа № 800/538/17 (П/9901/310/18), в постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15. В судовому засіданні представники відповідача вказали, що звільнення позивача відбулось з дотриманням діючого законодавства. Рішення про скарочення чисельності штату було прийнято на підставі виробничої необхідності. 23.07.2020 та 30.07.2120 позивача було повідомленно про звільнення та про відсутність посад, що відповідали її кваліфікації. Позивачу було надано вільний час для пошуку роботи. Щодо профспілкової організації представники відповідача зазначили, що вона не була легалізована. Позивач не мала переважного права на залишення на роботі, оскільки була відсутня на роботі 144 робочі дні. Зважаючи на викладені обставини, відповідачем було порушено права позивача при скороченні працівників, оскільки у новоствореному структурному підрозділі відповідача було передбачено нову посаду, але при скороченні жодних посад в штатному розписі, введеному в дію у 2020 році позивачу не було запропоновано. Відповідно до ст. 43 КЗпПУ розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.07.2020 зареєстровано Первинну профспілку "Профспілка працівників ДП ДГ ЗІФ" УКРІНМАШ", керівник [PERSON] . Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки, їх обєднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленого статусу. 10 липня 2020 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до пункту 1 ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», пункту 16 розділу II Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 лютого 2016 року №359/5, прийняло рішення №114 про легалізацію Первинної профспілки «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» шляхом проведення державної реєстрації. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ в електронній або у випадках, передбачених цим Законом, у паперовій формі, який формується за результатами проведення реєстраційних дій і містить відомості про юридичну особу або її відокремлений підрозділ, фізичну особу - підприємця (у тому числі про взяття на облік в органах державної статистики та податкових органах, видачу ліцензії та документів дозвільного характеру) або громадське формування, що не має статусу юридичної особи, а також про проведену реєстраційну дію. 02.09.2020 Первинною профспілкою «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до листа за вих. №8 від 02.09.2020 адресованого відповідачу з урахуванням п.п.3.10 Колективного договору ДП ДГ ЗІФ «Укрінмаш» на 2017-2018 роки, ч.2 ст. 40 КЗпП, ч.3 ст. 49-3 КЗпПУ відмовлено ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» у наданні згоди на звільнення працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ, яке здійснювалось на підставі наказу ДП ДГ ЗІФ «Укрінмаш» від 06.07.2020 № 105. Згідно із Протоколу №21 uim зборів Ради трудового колективу та представників Адміністрації ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» від 07.09.2020 висловлено недовіру Первинній профспілковій організації «Профспілка працівників ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та вирішено вважати Раду трудового колективу єдиним на підприємстві органом колективного самоврядування, який представляє інтереси трудового колективу. Відповідно до ст. 2-1 КЗпПУ, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці. Згідно із ст. 233 КЗпПУ, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно із ч.1,ч.2 ст.235 КЗпПУ, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог КЗпП України, оскільки, відповідачем не доведено, що звільнення позивача відбулось без порушення чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення позивача на посаді, з якої її було звільнено - заступник начальника управління - начальника відділу претензійно-позовної роботи юридичного управління Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», що буде достатнім способом захисту для відновлення її порушених прав при скороченні штату. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Як вбачається з розрахунку середнього заробітку від 01.02.2021 року, середній заробіток позивача за останні два календарні місяці роботи склав 64532,66 грн..,середньоденний заробіток - 1654,68 грн. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.10.2020 по 15.03.2021 в розмірі 168777,36 грн. (1654,68 грн.х102 дні). Що стосується виплати надбавки в розмірі 10% посадового окладуза роботу з документами, що ставновлять ступінь секретності "таємно" в розмірі 19330 грн. , слід зазначити наступне. Наказом № 42 від 02.12.2019 року за роботу в умовах режимних обмежень встановлено співробітникам ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" надбавку, відповідно до додатку № 1. Виплату надбавки здійснювати співробітникам, які протягом місяця працювали із матеріальними носіями секретної інформації. Відповідно до довідки № 27 від 01.02.2021 [PERSON] нараховано доплату за секретність у 2020 році в розмірі 10% від заробітної плати по фактично відпрацьованим дням, згідно службової записки начальника РСВ? в розмірі 11859,40 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 19330 грн. необгрунтовані та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Судом встановлено, що позивачу було нараховано та виплачено всі необхідні нарахування (в тому числі одноразова грошова допомога з виплатою вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку). Пленум Верховного Суду України постановою «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, роз`яснив, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Отже, факт здійснення вищевказаних нарахувань позивачу має значення саме при розрахунку (оплаті) за час вимушеного прогулу позивача. В той же час, вимога про відшкодування моральної шкоди є відокремленою (самостійною) від оплати за час вимушеного прогулу та виплачених нарахувань встановлених чинним законодавством України (в тому числі одноразової грошової допомоги з виплатою вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку). Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується, як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових прав, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення (постанова ВСУ від 25.04.2012 р. № 6-23цс12). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно приписів ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 3 ст. 23 ЦК України, визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на встановлення обставин порушення роботодавцем законних прав позивача при її звільненні, що призвело до втрати доходів та роботи, враховуючи, ті обставини, що позивач самостійно виховує дитину, суд дійшов висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди. При цьому при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь вини відповідача, характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, засади розумності та справедливості. В свою чергу, у ході розгляду даної справи відповідачами, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК україни стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1ч.1 ст.5 Закону України «По судовой збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Виходячи з даної норми закону, задоволення судом вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору - 1737,77 грн. та на користь позивача 840,80 грн.

Outcome: partial