Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Житло План" (далі - ТОВ "Авто Житло План") про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 листопада 2011 року між ним та ТОВ "Авто Житло План" укладено договір №043556 про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати [PERSON] послуги, спрямовані на придбання транспортного засобу орієнтовною вартістю 30000,00 грн. через програму "Авто-Житло", організовану ТОВ "Авто Житло План", зокрема: зареєструвати [PERSON], як учасника програми; організовувати та проводити розподільчі акти щодо надання права на отримання обраного товару; надавати інформацію щодо результатів розподільчих актів учаснику програми "Авто-Житло" виключно поданому договору; організовувати та створювати умови для придбання товару учасником програми; здійснювати оплату товару і забезпечувати отримання товару згідно з умовами діяльності програми "Авто-Житло" та інші послуги. У додатку №1 до договору про надання послуг від 12 листопада 2011 року №043556 передбачено графік та розмір платежів учасника програми "Авто-Житло", а у додатку №2 - умови діяльності цієї програми. Позивач зазначив, що на виконання умов договору від 12 листопада 2011 року №043556 ним сплачено реєстраційний платіж у сумі 1500,00 грн. та щомісячні платежі у сумі 11340,00 грн. [PERSON] стверджував, що договір про надання послуг від 12 листопада 2011 року №043556 є нікчемним, оскільки він порушує його права як споживача та укладений внаслідок здійснення нечесної підприємницької практики, а тому просив стягнути з відповідача на його користь реєстраційний платіж у сумі 1500,00 грн. та щомісячні платежі у сумі 11340,00 грн. 15 січня 2014 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з ТОВ "Авто Житло План" на його користь щомісячні платежі у сумі 12020,00 грн. Позивач в судове засідання, призначене на 10 год. 30 хв. 29 січня 2014 року, не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 12 листопада 2011 року між ТОВ "Авто Житло План" та [PERSON] було укладено договір №043556 про надання послуг, за умовами якого відповідач зобов'язався надати [PERSON] послуги, спрямовані на придбання транспортного засобу орієнтовною вартістю 30000,00 грн. через програму "Авто-Житло", організовану ТОВ "Авто Житло План", зокрема: зареєструвати [PERSON], як учасника програми; організовувати та проводити розподільчі акти щодо надання права на отримання обраного товару; надавати інформацію щодо результатів розподільчих актів учаснику програми "Авто-Житло" виключно поданому договору; організовувати та створювати умови для придбання товару учасником програми; здійснювати оплату товару і забезпечувати отримання товару згідно з умовами діяльності програми "Авто-Житло" та інші послуги. [PERSON] у свою чергу взяв на себе зобов'язання сплатити реєстраційний платіж у розмірі 5% від суми, зазначеної у п.1.3. договору, комісійну плату у розмірі 5% від суми, зазначеної у п.1.3. договору, щомісячно сплачувати чисті платежі (а.с.7). Строк дії згаданого договору - з 12 листопада 2011 року до 12 жовтня 2016 року, або до моменту виконання сторонами усіх зобов'язань, передбачених цим договором (п.5.4., п.8.9. договору). У додатку №1 до договору про надання послуг від 12 листопада 2011 року №043556 передбачено графік та розмір платежів учасника програми "Авто-Житло", а у додатку №2 - умови діяльності цієї програми (а.с.8-11). На виконання умов договору позивачем згідно з додатком №1 до договору сплачено відповідачеві реєстраційний платіж у сумі 1500,00 грн. та щомісячні платежі у сумі 12020,00 грн. (180,00 грн. + 500,00 грн. + 180,00 грн. + 500,00 грн. + 180,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. + 180,00 грн. + 500,00 грн. + 180,00 грн. + 180,00 грн. + 180,00 грн. + 180,00 грн. + 180,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. + 180,00 грн. + 500,00 грн. + 180,00 грн. + 2500,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. + 180,00 грн. + 180,00 грн. + 180,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. = 12020,00 грн.), про що свідчать квитанції та заяви на переказ готівки, наявні в матеріалах справи (а.с.16-20). Виконання відповідачем послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах полягає в тому, що після сплати клієнтом коштів, передбачених договором, ТОВ "Авто Житло План" формує групу клієнтів, за рахунок чистих платежів яких здійснюється придбання товару. Клієнт одержує товар відповідно до порядку проведення розподільчого акта (ст.5 умов діяльності програми "Авто-Житло"), і таке визнання права здійснює ТОВ "Авто Житло План" на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які сплатили найбільшу кількість чистих платежів. Договір про надання послуг від 12 листопада 2011 року №043556 не передбачає будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість умовами діяльності програми "Авто-Житло" встановлено, що у випадку відмови клієнта від договору йому не повертається реєстраційний платіж, з нього утримується штраф у розмірі трьох чистих платежів, повернення решти платежів здійснюється лише по мірі повернення платежів іншими учасниками програми. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1, ч.2, ч.3, ч.5 та ч.6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Такий правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (є нікчемним). Оскільки [PERSON] сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ТОВ "Авто Житло План" без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програму "Авто-Житло", суд приходить до висновку про те, що діяльність ТОВ "Авто Житло План" з реалізації програми "Авто-Житло" є такою, що вводить споживача в оману. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір про надання послуг від 12 листопада 2011 року №043556, укладений між ТОВ "Авто Житло План" та [PERSON], є нікчемним, а тому додаткове визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За приписами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування У відповідності до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи Відтак, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного договору про надання послуг від 12 листопада 2011 року №043556 та стягнути з відповідача на користь позивача сплачені останнім реєстраційний платіж у сумі 1500,00 грн. та щомісячні платежі у сумі 12020,00 грн.

Outcome: approved