Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] "Кредитні ініціативи" звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у свою користь у розмірі 1 296 060 грн. 29 коп., а саме: суму за кредитом 738 718,59 грн., за відсотками 557 341,07 грн. та судовий збір у розмірі 19440,90 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 21.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1. 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу яке належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 16/19-1699/2012 від 15.10.2012 позичальником згідно якого є [PERSON]. 15.10.2012 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК»), та [PERSON], уклали Кредитний договір № 16/19-1699/2012, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідач [PERSON] зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 75 000,00 грн. В свою чергу, Боржник неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 21.02.2016р., має прострочену заборгованість: за кредитом 738718,59 грн., за відсотками 557341,7 грн. 15.10.2012 року, на забезпечення умов виконання кредитного договору №16/19-1699/2012 між [PERSON] та ПАТ "Банк Кіпру" укладено Договір поруки №16/19-1699/2012-П1, відповідно до якого поручитель ([PERSON]Р.) зобов'язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником зобов'язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. 15.10.2012 року, на забезпечення умов виконання кредитного договору №16/19-1699/2012 між [PERSON] та ПАТ "Банк Кіпру" укладено Договір поруки №16/19-1699/2012-П2, відповідно до якого поручитель ([PERSON]І.) зобов'язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником зобов'язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. 15.10.2012 року, на забезпечення умов виконання кредитного договору №16/19-1699/2012 між [PERSON] та ПАТ "Банк Кіпру" укладено Договір поруки №16/19-1699/2012-П3, відповідно до якого поручитель ([PERSON]Р.) зобов'язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником зобов'язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до договорів поруки Відповідачі відповідають перед Позивачем за порушення обов'язків як солідарні боржники. На підставі наведеного позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник позивача - [PERSON] (діє згідно довіреності від 05.08.2015р. №1919) не зявилася однак нею було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та подав відзив на позовну заяву, у якому пояснив, що з розрахунку заборгованості [PERSON] «Кредитні ініціативи» вбачається, що з 21 липня 2014 року позичальник не вносив платежі на погашення кредиту. Позивачем не надано доказів про предявлення вимог до поручителів про дострокове повне погашення зобовязання протягом шести місяців з часу не проведення позичальником чергового щомісячного платежу. А тому, позовні вимоги щодо стягнення боргу з поручителів в будь-якому випадкуне можуть бути задоволені. Окрім того, позивачем не надано доказів, що до позивача перейшло право вимоги боргу за кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи із таких міркувань. Як встановлено судом 15.10.2012 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та [PERSON], уклали Кредитний договір № 16/19-1699/2012 (а.с. 6-11). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного Договору, ПАТ "Банк Кіпру" надає [PERSON] грошові кошти (кредит) у сумі 750 000,00 грн. на строк до 14 жовтня 2022 року, зі сплатою процентів за користування Кредитом. Відповідно до умов договору поруки від 15.10.2012р. №16/19-1699/2012-П1 укладеного між [PERSON] та ПАТ "Банк Кіпру", [PERSON], як поручитель, зобов'язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником ([PERSON]К.) зобов'язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до умов договору поруки від 15.10.2012р. №16/19-1699/2012-П2 укладеного між [PERSON] та ПАТ "Банк Кіпру", [PERSON], як поручитель, зобов'язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником ([PERSON]К.) зобов'язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до умов договору поруки від 15.10.2012р. №16/19-1699/2012-П2 укладеного між [PERSON] та ПАТ "Банк Кіпру", [PERSON], як поручитель, зобов'язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником ([PERSON]К.) зобов'язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до умов Договору Факторингу, укладеного 21 липня 2014р. між ПАТ "НЕОС БАНК", яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1. 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу яке належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а.с. 38-43). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні від 21.02.2016, заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 16/19-1699/2012 від 15.10.2012 станом на 21.02.2016 становить 1 296 060 грн. 29 коп., з яких: 738 718 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 557 341 грн. 70 коп. заборгованість по відсотках. (а.с. 59) Із наданого суду зазначеного розрахунку заборгованості не видається неможливим перевірити правильність визначення заборгованості [PERSON] по кредитному договору перед Кредитором. Так, у графі 1 Розрахунку зазначено, що сума боргу по тілу кредиту за період з 15.10.2012р. по 21.07.2014р. становить 24 265 грн. 23 коп. без зазначення помісячного розрахунку суми заборгованості за вказаний період. Заборгованість за тілом кредиту в період з 15.10.2014 по 21.01.2016, відповідно до зазначеного розрахунку заборгованості, із врахуванням періоду з 15.10.2012 по 21.07.2014 становить 32 020 грн. 35 коп. У графі 1 Розрахунку зазначено, що сума боргу за відсотками за користування кредитом за період з 15.10.2012р. по 21.07.2014р. становить 228 905 грн. 99 коп. без зазначення помісячного розрахунку суми заборгованості за вказаний період. Заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 15.10.2014 по 21.01.2016, відповідно до зазначеного розрахунку заборгованості, із врахуванням періоду з 15.10.2012 по 21.07.2014 становить 557 341 грн. 70 коп. Загальна сума поточної заборгованості становить 589 362 грн. У цьому ж розрахунку зазначено, що загальна заборгованість становить 1 296 060 грн. 29 коп., з яких 738 718 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом, 557 341 грн. 70 коп. - заборгованість по відсотках. У наданому суду розрахунку не зазначено сум, які сплачені боржником на погашення кредиту, а також не зазначено коли такі суми були сплачені. У розрахунку заборгованості, не зазначено походження заборгованості у розмірі 738 718 грн. 59 коп. 20.07.2016 Бродівським районним судом було винесено ухвалу про витребування від [PERSON] « Кредитні ініціативи» завірених належним чином копій документів, які були подані при подачі позовної заяви в суд, а також було витребувано розширений, помісячний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 16/19-1699/2012 від 15.10.2012р. за період з 15.10.2012р. по 21.07.2014р. Однак представник позивача таких документів суду не скерував, хоча отримав копію такої ухвали від 12.09.2016, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. З цього приводу у суду виник обгрунтований сумнів щодо належності вказаного доказу справі. У судові засідання представник позивача жодного разу не з?явився, а тому, враховуючи подане раніше клопотання представника позивача щодо розгляду справи без присутності представника позивача, суд розглянув справу у відсутності останнього. Таким чином, враховуючи, що заборгованість у розмірі 24 265 грн. 23 коп. - тіло кредиту, а також 228 905 грн. 99 коп. - відсотків, з якою повязуються інші нарахування, необґрунтована належним розрахунком суми заборгованості, а наданий суду розрахунок заборгованості за кредитом не може вважатися належним доказом у справі із зазначених вище підстав, суд вважає, що сума заборгованості необґрунтована, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окрім того, суд вважає, що в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука [PERSON], [PERSON], [PERSON]є припиненою в частині щомісячних зобовязань основного боржника щодо повернення грошових коштів до 30 вересня 2015 року. Суд прийшов до такого висновку, виходячи із наступного. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як установлено судом, боржник [PERSON], (а відтак і поручителі) первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 жовтня 2022 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор ([PERSON] "Кредитні Ініціативи") використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 4.2.4 Кредитного Договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 13.03.2016 вимогу, у тому числі і поручителям, про дострокове повернення всієї суми кредиту, відсотків у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги. Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту (а.с. 11), чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 26 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку ( стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказану правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14. Враховуючи, що [PERSON] "Кредитні ініціативи" звернулось з позовом до відповідачів - поручителів за кредитним договором від 15.10.2012 № 16/19-1699/2012, 30.03.2016, а тому, враховуючи, щовимоги до поручителів пред'явлені більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука [PERSON], [PERSON], [PERSON]є припиненою в частині щомісячних зобовязань основного боржника щодо повернення грошових коштів до 30 вересня 2015 року.

Outcome: dismissed