Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

В грудні 2018 року до Обухівського районного суду Київської області звернулась Громадська організація «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» з позовом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, громадянина Італії [PERSON] за участі третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом», Головного управління Держгеокадастру в Київській області про визнання недійсним рішення 45 сесії Козинської селищної ради сьомого скликання №7 від 09 серпня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2840га, кадастровий номер земельної ділянки 3223155400:05:003:0050, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та проведення конкурсу з відбору виконавця земельних торгів щодо продажу права оренди на земельну ділянку», визнання недійсним договору від 14 серпня 2018 року між Козинською селищною радою Київської області і [PERSON] Вентуріно оренди земельної ділянки, площею 0,2840га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223155400:05:003:0050, витребування від Клаудіо Вентуріно земельну ділянку площею 0,2840га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , - кадастровий номер: 3223155400:05:003:0050, і передати земельну ділянку Громадській організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір», стягнути з Козинської селищної ради та [PERSON] на користь Громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» судові витрати. 27 грудня 2018 року ухвалою суду було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. В березні 2019 року, в межах підготовчого засідання, позивачем було подано заяву про зміну предмету позову в частині позовної вимоги щодо оскаржуваного рішення Козинської селищної ради і викладено позовну вимогу наступним чином: визнати незаконним рішення Козинської селищної ради Київської області (засідання 45 сесії VII скликання) №7 від 09 серпня 2018 року про передачу земельної ділянки площею 0,2840га, яка розташована: Київська [ADDRESS] район селище міського типу [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223155400:05:003:0050, [PERSON] , а в іншій частині позовні вимоги залишено без змін. 17 квітня 2019 року, в підготовчому судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] заяву про часткову зміну предмету позову підтримали і просили її задовольнити. Представник відповідача Козинської селищної ради Чимерис Т.П. також в підготовчому судовому засіданні подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсними та скасування державних актів на право постійного користування землею серії І-КВ №002029 від 22.09.2000 року та серії І [NUMBER] від 17.09.2001 року, просив прийняти її до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки дані позови взаємопов`язані та випливають з одних правовідносин. Проти прийняття заяви позивача за первісним позовом про зміну предмету позову не заперечив. Представники позивача Розваляєва Т.С. та Орлов В.В. не заперечили проти прийняття зустрічного позову. Крім того, до суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури про вступ в справу в інтересах держави в особі територіальної громади селища міського типу Козин Обухівського району Київської області, оскільки, на думку прокурора, при розгляді даного спору можуть бути порушені інтереси вказаної громади. Прокурор Тарасенко А.С. заяву прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури підтримала, просила її задовольнити. Представники Громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» Розваляєва Т.С. та Орлов В.В [PERSON] заперечили проти вступу в справу прокурора в зв`язку з недоведеністю необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також необґрунтованістю, на думку, позивача, підстав для вступу у справу які від імені суб`єкта владних повноважень, так і від імені територіальної громади. Представник Козинської селищної ради Чимерис Т.П. вступ у справу прокурора підтримав. Відповідач, [PERSON] , та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року було прийнято заяву позивача за первісним позовом про зміну предмету позову, прийнято зустрічний позов Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до Громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдом», Головне управління Держгеокадастру у Київській області, громадянин Італії [PERSON] про визнання недійсними та скасування державних актів на право постійного користування землею, який об`єднано в одне провадження з позовом Громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, громадянина Італії [PERSON] , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдом», Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним рішення ради, визнання незаконним договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, залучено до участі в справі на стороні територіальної громади смт.Козин Обухівського району Київської області прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області. У червні 2019 року Козинською селищною радою подано заяву про збільшення позовних вимог та додатково заявлено позовну вимогу про визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003574 від 22.09.2000року. Представники позивача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] .В [PERSON] проти збільшення позовних вимог не заперечили. Прокурор [PERSON] А.С. підтримала заяву про збільшення позовних вимог. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 08 липня 2019 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог. 29 липня 2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме: визнати незаконним рішення Козинської селищної ради Київської області (засідання 45 сесії VII скликання) №7 від 21 березня 20018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,2840га кадастровий номер земельної ділянки 3223155400:05:003:0050, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - та проведення конкурсу з відбору виконавця земельних торгів щодо продажу права оренди на земельну ділянку», визнати недійсними результати земельних торгів, проведені 09 серпня 2018 року щодо продажу [PERSON] Вентуріно права оренди на земельну ділянку, площею 0,2840га, кадастровий номер земельної ділянки 3223155400:05:003:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - та скасувати Протокол №1 проведення земельних торгів за лотом №24672 від 09 серпня 2018р. та Додаток №1/1 до Протоколу №1 проведення земельних торгів за лотом №24672, визнати недійсним договір від 14 серпня 2018 року між Козинською селищною радою Київської області і [PERSON] Вентуріно оренди земельної ділянки, площею 0,2840га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223155400:05:003:0050, витребування від Клаудіо Вентуріно земельну ділянку площею 0,2840га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , - кадастровий номер: 3223155400:05:003:0050 і земельну ділянку передати Громадській організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір», стягнути з Козинської селищної ради і [PERSON] витрати на оплату судового збору. (т.3. а.с.22-27) Представник Козинської селищної ради Чимерис Т.П. та прокурор Тарасенко А.С. проти задоволення заяви про збільшення позовних вимог не заперечили. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, письмових клопотань або заперечень щодо поданої заяви не надали. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 31 липня 2019 року заяву про збільшення позовних вимог задоволено та прийнято до провадження. Громадською організацією «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» в підготовчому судовому засіданні було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо зустрічного позову Козинської селищної ради про визнання недійсними та скасування державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №002029 від 22.09.2000 року та державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 від 17.09.2001 року, оскільки, на думку позивача, оспорювані державні акти були видані самою Козинською селищною радою на підставі власних рішень, а, отже, трирічний строк загальної позовної давності задовго до пред`явлення позову радою про захист свого права. (т.2. а.с.197-198) Сторонами також надавались відзиви, заперечення, пояснення щодо первісного та зустрічного позовів, подавались клопотання та долучались письмові докази по справі. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Зазначивши, що рішенням Козинської селищної ради №6/4 від 27 липня 2000 року Товариству індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» надано у постійне користування земельну ділянку площею 22,50га та видано Державний акт на право постійного користування серії І-КВ №002029 від 22.09.2000р. (т.1. а.с.21-25, а.с.192) Рішеннями виконавчого комітету Козинської селищної ради №6/2 від 19.12.2000р., №12 від 29.03.2000р., №4 від 21.06.2001р. були надані під розміщення території ТІЗ «Сосновий Бір» земельні ділянки площею 2,65га, 10,6га, 1,32га, 0,30га, 17,8га., в зв`язку з чим вносились відповідні зміни до Державного акту на право постійного користування І-КВ №002020 від 22.09.2000р. і загальна площа землекористування за цим Актом складала 55,17га. (т.1.а.с.25) Крім цього також пояснили, що рішенням виконкому Козинської селищної ради №3/1 від 29.08.2001р. Товариству індивідуальних забудовників було передано у постійне користування земельну ділянку площею 38,6775га та видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 від 17.09.2001р. (т.1. а.с.17-20) В подальшому, за згоди Товариства з постійного користування вилучались земельні ділянки для їх приватизації громадянами згідно складеної Товариством схеми генерального плану. (т.1 а.с. 26-27) Зокрема, рішенням Козинської селищної ради від 24.01.2002р. №4/2 з користування Товариства було вилучено 77,4325га в зв`язку з приватизацією цих земельних ділянок членами ТІЗ «Сосновий Бір». (т.1. а.с.28) На землях, що залишились в користуванні позивача побудовані комунікації та об`єкти інфраструктури, які перебували у власності АТ «Київська пересувна механізована колона-2», а потім були передані у власність третьої особи по справі ТОВ «Трейдом» з реєстрацією права власності в Державному реєстрі речових прав. (т.1. а.с.109-125) Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до Козинської селищної ради за наданням дозволу на проведення інвентаризації та встановленням фактичної площі, яка залишилась у постійному користуванні ТІЗ «Сосновий Бір», однак такої згоди від Козинської селищної ради так і не було отримано. (т.1. а.с.4) В той же час, Козинська селищна рада незаконно, на думку позивача, розпорядилась земельною ділянкою площею 0,284га, яка перебуває у постійному користуванні позивача на підставі вищевказаних Державних актів на право постійного користування землею шляхом проведення земельних торгів та продажу права оренди на земельну ділянку з подальшим укладенням 14 серпня 2018р. договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 3223155400:05:003:0050. Згоди на вилучення з користування земельної ділянки позивач не надавав, в зв`язку з чим вважав за необхідне звернутись з позовом до суду та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,284га кадастровий номер 3223155400:05:003:0050, укладений між Козинською селищною радою Обухівського району Київської області та громадянином Італії [PERSON] і витребувати від [PERSON] зазначену земельну ділянку шляхом її передачі Громадській організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір». (т.1. а.с.206, 132-136) Проти задоволення зустрічного позову представники ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» Розваляєва Т [PERSON] та [PERSON] заперечили в повному обсязі. Підтримали заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо зустрічного позову Козинської селищної ради та зазначили, що зустрічний позов Козинської селищної ради є безпідставним та необґрунтованим, не містить посилання на порушення прав Козинської селищної ради, послались на викладені у відзиві на зустрічний позов заперечення. (т.2. а.с.191-194) Стосовно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003574 від 22.09.2000року, пояснили, що позивачу нічого не відомо про обставини оформлення такого державного акту, другий примірник державного акту з таким номером вони не отримували, ані підтримати, ані заперечити його справжність не можуть. Невнесення змін до державних актів на право постійного користування землею після передачі частини земель у власність фізичним особам, не свідчить про недійсність державних актів або втрату ними чинності, оскільки частина земель залишилась у постійному користування товариства. Внесення змін до Державних актів на право постійного користування повинно було вноситись відділом земельних ресурсів за зверненням власника земельної ділянки, - Козинською селищною радою. (т.2 а.с.191-194) Також зауважили, що спірна земельна ділянка під час розгляду справи в суді була поділена на 2 частини площею 0,14га та 0,144га з присвоєнням окремих кадастрових номерів: [NUMBER] :05:003:0056 та 3223155400:05:003:0057 та внесенням відповідної інформації до Державного земельного кадастру. Представник відповідача Козинської селищної ради Чимерис Т.П. проти задоволення первісного позову заперечив в повному обсязі. Пояснив, що земельна ділянка площею 22,5га передавалась іншій юридичній особі ЗАТ «Київська ПМК №2», в той час як державний акт на право постійного користування було видано позивачеві. (т.1 а.с.181-186, 192) Земельні ділянки, які перебували у постійному користуванні ТІЗ «Сосновий Бір» були вилучені у 2000-2003рр і на даний час у Громадської організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» відсутні у постійному користуванні будь-які земельні ділянки на території смт.Козин Обухівського району Київської області, що доводиться доданими копіями рішень про вилучення земельних ділянок і не заперечується позивачем. (т.1. а.с.28, 193-195, т.2 а.с. 211-213) Також зазначив, що зміни, пов`язані з вилученням з користування ТІЗ «Сосновий Бір» земельних ділянок, до державних актів на право постійного користування не вносились, землі, які перебували у постійному користуванні були вилучені у 2000-2003рр. з користування Товариства. Послався на відсутність будь-якого належного та допустимого доказу наявності перетину («накладень») земель, які б перебували у постійному користуванні позивача з земельною ділянкою, яка була через земельні торги передана в оренду [PERSON] Зазначив на відсутність будь-яких сформованих в державному земельному кадастрі земельних ділянок, які б перебували у ГО ТІЗ «Сосновий Бір» у постійному користуванні. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі з урахуванням збільшених позовних вимог, так як з відповіді Начальника Обухівського відділу Головного управління Держгеокадастру в Обухівському районі від 01 липня 2019 р вих.№29-71/0/1-19 встановлюється, що в архіві відділу наявний другий примірник Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003574 від 22.09.2000 за р.№345, виданий ТІЗ «Сосновий Бір» на земельну ділянку площею 22,5га для організації індивідуального житлового будівництва. Вважає, тим самим видача на підставі одного рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради одночасно чотирьох державних актів на право постійного користування землею є порушенням положень Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, а видача бланку з датою видачі «22.09.2000 року», який був переданий до Обухівського районного відділу земельних ресурсів для заповнення лише у 2001 році свідчить про незаконність його видачі. (т.3. а.с.8-11, 53-60) При цьому він також ставить під сумнів справжність копії та допустимість в якості доказу - технічної документації по земельно-кадастровій інвентаризації та визначенню зовнішніх меж землекористування «Товариству індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» загальною площею 71,8024га, яка була складена у 2008 році ТОВ «Дельта 2003». Зазначає, що така документація відсутня в Козинській селищній раді і в Обухівському відділі Головного управління Держгеокадастру в Обухівському районі, не затверджувалась і не погоджувалась Козинською селищною радою. Вказує на те, що земельні ділянки, які визначені як землі, що перебувають у постійному користуванні ТІЗ «Сосновий Бір», з 2000 року перебувають у приватній власності громадян. (т.2 а.с.203-207) Зазначив також, що спірна земельна ділянка була відведена для передачі в оренду на умовах земельного аукціону законно, за рахунок земель, не наданих у власність або користування, будь-яких порушень процедури передачі в користування [PERSON] спірної земельної ділянки позивачем за первісним позовом не наведено. Представник Козинської селищної ради Чимерис Т.П. також заперечив пропущення Козинською селищною радою строку позовної давності, оскільки до моменту пред`явлення первісного позову Козинська селищна рада вважала, що оспорювані державні акти серії І [NUMBER] 002029 від 22.09.2000 року та державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 від 17.09.2001 року були анульовані (скасовані) у 2000-2002 роках під час вилучення з користування ТІЗ «Сосновий Бір» земельних ділянок і передачі ділянок у приватну власність громадянам і є на даний час нечинними. Про оспорюваний державний акт на право постійного користування серії ІІ-КВ №003574 від 22.09.2000 Козинській селищній раді нічого не було відомо до моменту отриманні відповіді з Обухівського відділу Держгеокадастру в Київської області у 2019 році. Зустрічний позов пред`явлений в зв`язку з невизнанням (оспоренням) права власності та розпорядження землями комунальної власності з боку ГО «ТІЗ «Сосновий Бір», про що стало відомо тільки в 2018 році під час пред`явлення позову. Послався на результати перевірки Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Київській області №154-ДК/200/АП/09/01/17 (т.1 а.с.187-191), які підтверджували факт відсутності землекористувань ТІЗ «Сосновий Бір» на території Козинської селищної ради станом на 2017 рік. Представником також було долучено до матеріалів справи копію рішення сімдесят третьої сесії Козинської селищної ради сьомого скликання №27/25 від 11.09.2019р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки Козинської селищної ради, що перебуває в користуванні на умовах оренди у громадянина Італії [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», згідно якого було затверджено технічну документацію щодо поділу спірної земельної ділянки на дві частини і доручено селищному голові смт.Козин укласти та посвідчити нотаріально зміни до договору оренди земельної ділянки. На момент судових дебатів зміни до договору оренди не вносились, а, отже, предмет позову не змінюється. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву або будь-яких інших заперечень і пояснень не подав, про дату, час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином поштовими відправленнями та на сайті Обухівського районного суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Прокурор Святошинської місцевої прокуратури Київської області Тарасенко А.С. проти задоволення первісного позову заперечила в повному обсязі, зустрічний позов підтримала. Пояснила, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» під час представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої, на будь-якому етапі судового провадження. Вважає, що матеріали судової справи свідчать про порушення інтересів територіальної громади смт.Козин Обухівського району Київської області в зв`язку з незаконною, на думку прокурора, видачею державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №002020 від 22.09.2000р. та спробою без належної правової підстави привласнити землі територіальної громади. Також зазначила, що Козинська селищна рада, порушивши інтереси територіальної громади смт.Козин шляхом видачі оспорюваних державних актів, самостійно не звернулась до суду за захистом порушеного права територіальної громади, в зв`язку з чим прокурор вбачав підстави для вступу у справу. Третя особа по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдом» надіслало пояснення на позовну заяву, в якій первісний позов підтримає та просить його задовольнити. Зазначало, що 31.03.2005 року за актом приймання-передачі майна ТОВ «Трейдом», в якості статутного внеску отримав від свого засновника - АТ «КПМК-2» майно, яке розташоване на території ТІЗ «Сосновий Бір». Право власності ТОВ «Трейдом» на майно не має наслідком виникнення права власності на землю (т.1 а.с.220). Вважає Громадську організацію «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» належним позивачем у справі. (т.1.а.с.219-220) Третя особа по справі Головне управління Держгеокадастру в Київській області в судове засідання не з`явилось, відзиву або будь-яких інших заперечень і пояснень не подало, про дату, час та місце розгляду справи було неодноразово повідомлене належним чином. Суд, вислухавши представників позивача, представника відповідача, прокурора, розглянувши і дослідивши аргументи сторін і подані сторонами докази, повно і всебічно оцінивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 263, 264\~ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Правовідносини щодо набуття та припинення права постійного користування землею у 2000 та 2001 роках регулювались Земельним кодексом УРСР 1990 року, надалі «ЗК УРСР 1990р.». Так, відповідно до ч.1.ст.23 ЗК УРСР 1990р. право власності або право постійного користування землею посвідчувалось державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Право власності (постійного користування) виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує таке право. (ч.1.ст.22 ЗК УРСР 1990р.) Статтею 19 ЗК УРСР 1990р. було передбачено, що надання земельних ділянок у власність або користування здійснювалось згідно з проектами відведення таких ділянок. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного\~комітету України\~по земельних\~ресурсах від\~04\~травня 1999\~року №\~43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 р. за N 31 (надалі «Інструкція») в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видавався на підставі відповідного рішення Верховної Ради України, Верховної Ради АР Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради. Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, 27 липня 2000 року рішенням Козинської селищної ради №6/4 було затверджено розроблений Обухівським Бюро ДЗК проект відведення земельної ділянки площею 22,5 га ЗАТ «Київська ПМК №2» та надано за рахунок земель запасу Козинської селищної ради земельну ділянку площею 22,5га ЗАТ «Київська ПМК №2» під розміщення товариства індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» в смт.Козин по вул.Леніна; доручено Обухівському Бюро ДЗК виготовити ЗАТ «Київська ПМК №2» Державний акт на право постійного користування землею. (т.1 а.с.192) Як вбачається з довідки №4332/2000 від 18.09.2000р. Київського обласного управління статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, державна реєстрація Товариства індивідуальних забудовників «Сосновий бір» була проведена 12.09.2000р. (т.1. а.с.235-236) До матеріалів справи також долучено Свідоцтво про реєстрацію громадського об`єднання «Громадська організація «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір» від 12.09.2000р., виданого Обухівським міськрайонним управлінням юстиції Київської області. (т.1. а.с.234) Таким чином, земельна ділянка площею 22,5га Громадській організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір» у липні 2000 року не могла бути відведена та передана у постійне користування в зв`язку з не існуванням такої юридичної особи. З урахуванням п 1.12, 1.14, 1.16, 1.17, 1.18 Інструкції в редакції від 21.03.2000р., державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 22,5га мало бути видане ЗАТ «Київська ПМК №2», а не Товариству індивідуальних забудовників «Сосновий Бір». Суд також приходить до висновку про безпідставність видачі як державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №002020 від 22.09.2000р., так і державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003574 від 22.09.2000р., оскільки як вбачається з обох бланків державних актів, вони видані на підставі одного і того ж рішення Козинської селищної ради №6/4 від 27 липня 2000 року, зареєстровані в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за одним і тим самим номером 345 в один і той же день 22 вересня 2000 року, хоча і з відмінностями у їх призначенні. Так, на бланку серії ІІ-КВ №003574 мета (призначення) земельної ділянки визначено «для організації індивідуального житлового будівництва членів ТІЗ «Сосновий Бір», а на бланку серії [NUMBER] - [NUMBER] 002029 «під розміщення товариства індивідуальних забудівників «Сонячний Бір» «Сосновий Бір», що також є порушенням п.1.19 Інструкції і свідчить про видачу чотирьох бланків державних актів на право постійного користування землею на підставі одного рішення органу місцевого самоврядування та щодо однієї і тієї ж земельної ділянки. (т.3. а.с.8, т.1 а.с. 22) Позивачем за первісним позовом не було надано будь-якої проектної документації щодо відведення земельної ділянки в постійне користування площею 22,5га Громадській організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий бір». Як вбачається з відповіді Обухівського відділу Головного управління Держгеокадастру вих.№29-10-0.32-21/102-19 від 13.02.2019р. на адвокатський запит [PERSON] така документація також відсутня і в архіві відділу, незважаючи на положення п.1.19 та Розділу 4 Інструкції в чинній на момент видачі державних актів редакції та Постанови Кабінету міністрів України №1553 від 17 листопада 2004р. «Про затвердження Положення про Державний фонд документації із землеустрою» щодо збереження документації із землеустрою в архівах районних відділів (управлінь) Держгеокадастру (колишнього Держкомзему/управлінь земельних ресурсів). (т.2 а.с.206) Як вбачається з копії бланку державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №002020 від 22.09.2000р. до нього вносились зміни Рішеннями виконавчого комітету Козинської селищної ради №6/2 від 19.12.2000р., №12 від 29.03.2000р., №4 від 21.06.2001р. і були додатково виділені (надані) земельні ділянки ТІЗ «Сосновий Бір» площею 2,65га, 10,6га, 1,32га, 0,30га, 17,8га під розширення території Товариства у визначеному на той час порядку. (т.1.а.с.23-25) Сторонами визнається і підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення виконкому Козинської селищної ради №3/1 від 29 серпня 2001 року Товариству індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» було передано у постійне користування земельну ділянку площею 38,6775га для розширення території товариства індивідуальних забудовників, та видано державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] -КВ №001176 17 вересня 2001р, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №394. (т.1 а.с.17-20) Як вбачається з наданої до позовної заяви копії акту будь-яких змін до державного акту на право постійного користування серії І-КВ №001176 від 17 вересня 2001р. не вносилось. Позивач в позовній заяві зазначає, що Товариством індивідуальних забудовників «Сосновий бір» було розроблено «схему генерального плану» Товариства індивідуальних забудовників, яка була затверджена Козинською селищною радою та Головним архітектором Обухівського району і яка визначала місцезнаходження земельних ділянок, які вилучались з постійного користування ТІЗ «Сосновий Бір» для їх подальшої передачі у приватну власність громадянам. Суд не погоджується з даним твердженням позивача виходячи з наступного. З наданої копії генплану-схеми (т.1 а.с.26-27) не вбачається року її розробки (формування), інформації про розробника документації, реквізитів містобудівної документації, пояснювальних текстових та графічних матеріалів, рішення органу місцевого самоврядування місцевої ради щодо затвердження генплану-схеми як частини містобудівної документації. Копія схеми також не містить інформації про земельні ділянки, які перебували на той час у постійному користуванні ТІЗ «Сосновий бір» і не відповідає вимогам, які пред`являлись до містобудівної документації згідно з діючим на той момент Законом України «Про планування і забудову територій» в редакції від 20.04.2000р. Згідно з ст.1 Закону України «Про планування і забудову територій» в редакції від 20.04.2000р. містобудівна документація - це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій; проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва; детальний план території - містобудівна документація, яка розробляється для окремих районів, мікрорайонів, кварталів та районів реконструкції існуючої забудови населених пунктів; проект забудови територій - документація, що поєднує властивості містобудівної та проектної документації, яка розробляється для будівництва комплексів будинків і споруд. Таким чином, чинним на той момент містобудівним законодавством не передбачалось складання (розробка) такого виду містобудівної документації на регіональному та місцевому рівні як «схема-генплан» та «генплан-схема» тощо. Відповідно до ч.3 ст.3 ЗУ «Про планування і забудову територій» в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції передбачалось, що планування та забудова окремих земельних ділянок, що належать на праві власності чи праві користування, здійснювалась їх власниками чи користувачами у встановленому законодавством порядку. У відповідності до вимог ч.3. ст.10 ЗУ «Про планування і забудову територій» в редакції від 20.04.2000р. будь-яка містобудівна документація підлягала затвердженню відповідною місцевою радою, в даному випадку Козинською селищною радою. Посилання позивача на затвердження поданої «генплану-схеми» Козинською селищною радою не підтверджується відповідним рішенням сесії ради, заперечується представником Козинської селищної ради і в матеріалах справи відсутнє. Факт проставляння підпису селищного голови на схемі та печатки Козинської селищної ради не може вважатись затвердженням радою такої документації. Надана копія схеми не відповідає також і вимогам, які ставились до проектів забудови території, як одного з видів проектної містобудівної документації згідно ст.15 ЗУ «Про планування і забудову територій», оскільки не містить показників конкретних обєктів містобудування, інформації про поверховість, щільність забудови, показники та технічні вирішення інженерно-транспортної інфраструктури, потребу в проведенні інженерної підготовки території та обсяг цих робіт, техніко-економічні показники та загальний кошторис забудови території; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами. Виходячи з викладеного, надана схема не є доказом місцезнаходження земельних ділянок, які вилучались з постійного користуванні ТІЗ «Сосновий Бір» і не може вважатись належним і допустимим доказом наявності «накладення» спірних земельних ділянок. Сторонами, в тому числі і позивачем, визнається факт вилучення з постійного користування земельних ділянок, які у 2000-2003рр. були передані безоплатно у приватну власність громадян згідно рішень Козинської селищної ради. Судом встановлено, що рішенням Козинської селищної ради №4/2 від 24 січня 2002 року «Про вилучення земельних ділянок» на підставі відповідного клопотання правління ТІЗ «Сосновий Бір» було вилучено з постійного користування ТІЗ «Сосновий Бір» земельні ділянки площею 77,4325 га в зв`язку з приватизацією цих земельних ділянок членами ТІЗ «Сосновий Бір». Було також доручено Обухівському бюро ДЗК внести відповідні зміни до Державного акту на право постійного користування землею ТІЗ «Сосновий Бір». (т.1 а.с.28) При цьому, судом встановлено, що кожен з державних актів на право постійного користування землею, які видавались ТІЗ «Сосновий Бір», містить меншу площу, ніж та, яка вилучалась Козинською селищною радою згідно рішення №4/2 від 24 січня 2002 року, що підтверджує вилучення земельних ділянок одночасно з обох землекористувань (масивів земельних ділянок, які були зазначені в державних актах на право постійного користування землею). Відповідачем Козинською селищною радою до матеріалів справи також долучені копії рішення Козинської селищної ради №34-10 від 18.11.2003р. про вилучення з постійного користування ТІЗ «Сосновий Бір» земельної ділянки площею 0,1134га, рішення Козинської селищної ради №34-11 від 18.11.2003р. про вилучення з постійного користування ТІЗ «Сосновий Бір» земельної ділянки площею 0,0963га, рішення Козинської селищної ради №34-12 від 18.11.2003р. про вилучення з постійного користування ТІЗ «Сосновий Бір» земельної ділянки площею 0,1134га, які свідчать про вилучення й інших земельних ділянок з землекористувань позивача. (т.1.а.с.193-196). Судом встановлено і підтверджується письмовими доказами, що не заперечується представниками позивача за первісним позовом, що до жодного з державних актів на право постійного користування землею зміни, пов`язані з вилучення земельних ділянок з постійного користування, не вносились. При цьому п.3.9. Інструкції було передбачено, що у разі зміни меж, розміру, цільового призначення та умов надання земельних ділянок, що відбулися після видачі державного акта, до нього вносяться ці зміни, які фіксуються на плані зовнішніх меж і на останній сторінці державного акта. Невнесення змін до правовстановлюючих документів було також підтверджено перевіркою Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Київській області №154-ДК/200/АП/09/01/17, яка проводилась 09.10.2017р. (т.1 а.с.187-191) Відповідно до статті 79-1\~ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відомості щодо перебування в користуванні ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» земельних ділянок на території Козинської селищної ради в Державному земельному кадастрі відсутні, що не заперечується позивачем. Аргументація позивача про відмову Козинської селищної ради надати згоду на проведення інвентаризації землекористувань з метою визначення залишкової площі земель, що залишились у постійному користуванні ТІЗ «Сосновий Бір» спростовується рішенням шістнадцятої сесії Козинської селищної ради п`ятого скликання №8 «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель з метою впорядкування існуючого землекористування», яким було надано дозвіл ТІЗ «Сосновий Бір» на проведення інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться у постійному користуванні ТІЗ «Сосновий Бір» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №002029 від 22.09.2000 та державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 17 вересня 2001р. (т.1 а.с.197) Однак, доказів проведення такої інвентаризації та її затвердження в установленому законом порядку, суду надано не було. Подана позивачем копія технічної документації по земельно-кадастровій інвентаризації та визначенню зовнішніх меж землекористування «Товариству індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» загальною площею 71,8024га, яка була складена у 2008 році ТОВ «Дельта 2003» не може вважатись належним і допустимим доказом, оскільки не містить інформації про її затвердження сесією місцевої ради, не погоджена з суміжними землевласниками та землекористувачами, в тому числі і Козинською селищною радою, не враховує вилучені з постійного користування у 2001-2003рр. ділянки, не містить висновків органу земельних ресурсів, органу містобудування та архітектури, не пройшла державну землевпорядну експертизу, що було обов`язковим згідно ст.6 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» в редакції від 17.06.2004р., тобто не відповідала вимогам документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, яка визначалась ст.35 та ст. 62 Закону України «Про землеустрій» в редакції від 22.05.2003р. Така документація в архіві Управління Держгеокадастру також відсутня, що підтверджується відповіддю Обухівського відділу ГУ Держгеокадастру в Київській області на адвокатський запит представника Козинської селищної ради Чимериса Т.П. за підписом начальника відділу Н.Черненко від 13.02.2019р. №29-10-0.32-22/102-19. (т.2 а.с.207) Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність в його постійному користуванні земельних ділянок на території смт.Козин Обухівського району Київської області, їх площ, конфігурації, місця знаходження (розташування), що унеможливлює проведення будь-якого експертного дослідження про встановлення факту «накладення» (перетину) з земельною ділянкою, що передана в оренду [PERSON] . Згідно із частиною 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно із ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Частиною другої цієї статті встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства. Під час розгляду справи судом не здобуто доказів, які б свідчили про невідповідність оспорюваного рішення Козинської селищної ради №7 від 21 березня 20018 року вимогам законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутні докази «накладення» (перетину) земельної ділянки (ділянок), що перебувають чи можуть перебувати у ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» в постійному користуванні та перебуває у тимчасовому платному користуванні на умовах оренди у [PERSON] . Відповідно до п.5 Порядку проведення земельних аукціонів, затвердженого Постановою КМУ від 27.02.2008 № 90 (далі - Порядок) підготовка лотів до продажу на аукціоні включає, зокрема, формування і затвердження замовником переліку земельних ділянок для їх продажу або продажу права на їх оренду на аукціоні та передачу його організаторові. Пунктом 9 Порядку передбачено, що оголошення про проведення аукціону повинне включати, зокрема, відомості про обмеження і обтяження прав на земельну ділянку. Представник Козинської селищної ради Обухівського району Київської області у відзиві на позовну заяву зазначив, що в ході розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2840га Козинською селищною радою були отримані всі необхідні висновки та погодження, виконано всі умови для передачі земельної ділянки на земельний аукціон. Позивачем ця обставина належними та допустимими доказами не спростовується, що свідчить про відсутність в Державному земельному кадастрі будь-яких відомостей про обмеження і обтяження прав на спірну земельну ділянку, які б перешкоджали її виставленню на земельні торги. Таким чином, позивачем не доведено допущення Козинською селищною радою порушень процедури відведення земельної ділянки та/або проведення конкурсу з відбору виконавця земельних торгів, порушень, які б свідчили про незаконність та протиправність проведення земельних торгів, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають. Судом також враховано, що позивачем не залучено в якості відповідачів виконавця земельних торгів Товарної біржи «Аукціоніст» і ліцитатора [PERSON] , хоча заявлено позовну вимогу про визнання недійсними результатів земельних торгів, які проводились 09 серпня 2018 року і скасування Протоколу №1 проведення земельних торгів за лотом №24672 від 09 серпня 2018 року та додатку №1/1 до Протоколу №1 проведення земельних торгів за лотом №24672 від 09 серпня 2018 року, тобто позовні вимоги заявлені до неналежних відповідачів, які оспорювані торги не проводили і оспорювані документи не складали, що є окремою підставою для відмови у задоволенні такої позовної вимоги. (т.3 а.с.50-51) Визнання недійсним договору оренди від 14 серпня 2018 року, укладеного між Козинською селищною радою та [PERSON] є похідною вимогою від визнання недійсними земельних торгів згідно п.38 Порядку, яким передбачено, що визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним договору купівлі-продажу лота, укладеного з переможцем, а тому дана вимога також не підлягає задоволенню, що відповідає правовому висновку викладено у постанові Верховного Суду від 13.12.2018у справі № 709/1698/16-ц. Відповідно до приписів ст.15 Цивільного кодексу України, кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст. У вказаному рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Тобто інтерес позивача (у даному випадку стосовно визнання недійсними результатів торгів і, як наслідок, договору оренди землі) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного Рішення Конституційного Суду України. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Позивачем не доведено наявність речового права на земельну ділянку, яка була передана в оренду [PERSON] в результаті проведення земельних торгів, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними результатів земельних торгів, проведених 09 серпня 2018 року та договору оренди земельної ділянки від 14 серпня 2018 року також відсутні. Вимога позивача за первісним позовом про витребування від Клаудіо Вентуріно земельної ділянки та передачу земельної ділянки Громадській організації «Товариство індивідуальних забудовників «Сосновий Бір» є похідною вимогою від визнання недійсними результатів земельних торгів, проведених 09 серпня 2018 року та договору оренди земельної ділянки від 14 серпня 2018 року. Крім того, правом на пред`явлення вимоги з чужого незаконного володіння в силу ст.387 Цивільного кодексу України володіє виключно власник земельної ділянки, яким є Козинська селищна рада. Право власності Козинської селищної ради не землю позивачем за первісним позовом не заперечується. Такий правовий висновок також узгоджується з висновками Верховного суду України (справа\~\~\~№ 6-327цс15 від 23.12.2015 р.,\~№ 6-2233цс16 від 21.12.2016 р.). \~в яких зазначено, що право витребувати майно із чужого незаконного володіння\~має лише власник цього майна. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача є обмеженими і можливі лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Враховуючи вищевикладене, в задоволені первісного позову слід відмовити повністю. Відмовляючи в задоволенні первісного позови суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.\~60\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, відповідно до ч.2 та 3 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17). В Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16-ц, Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15, Постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-319цс15 були зроблені висновки про те, що визнання недійсними державних актів на землю вважається законним, ефективним та окремим способом захисту і поновлення порушених прав у судовому порядку. Конституційний Суд України у рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі про досудове врегулювання спорів наголосив, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Як зазначив Свропейський суд з прав людини, заявнику має бути надана можливість заявляти у судовому порядку своє право, що визнається національним законодавством (Masson and Van Zon v. the Netherlands (Массон і [PERSON] проти Нідерландів), § 48; Gutfreund v. France (Гутфройнд проти Франції), § 41; Boulois v. Luxembourg, §§ 90-94). Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal ([PERSON] проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення). Правила, які регламентують етапи і терміни подачі заяви на судовий розгляд спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і відповідність нормам, а саме, принципу правової визначеності (Кан 'єте де Гоньі проти Іспанії), § 36). Враховуючи вищезазначене, правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Звольський та Звольстка проти Чехії), § 51). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції. Як вбачається з матеріалів справи, Козинська селищна рада не заявляє позовних вимог про припинення права постійного користування землею і станом на 06 березня 2008 року (дату надання дозволу на проведення інвентаризації земель ТІЗ «Сосновий Бір») не заперечувала факт наявності права постійного користування на території смт.Козин Обухівського району Київської області. Разом з тим, відповідачем за зустрічним позовом протягом тривалого часу не вживались заходи щодо інвентаризації землекористування, формування земельних ділянок, що залишились у постійному користування після вилучення земель у 2000-2003рр. в державному земельному кадастрі, проведення реєстрації речового права на землю, що унеможливлює право Козинської селищної ради та територіальної громади смт.Козин вільно розпоряджатись комунальними землями. Оскільки площі, конфігурації та інші дані земельних ділянок, зазначених в Державному акті на право постійного користування землею серії І-КВ №002029 від 22.09.2000р., серії ІІ-КВ №003574 від 22.09.2000р та в Державному акті на право постійного користування землею серії І-КВ №001176 від 17 вересня 2001р, два з яких хоча і були видані з порушеннями на той час норм земельного законодавства, однак не оспорювались з мотивів незаконності їх видачі, на даний час не відповідають фактичному стану землекористувань, відомостям Державного земельного кадастру, вони порушують право позивача, як власника земельних ділянок, і право територіальної громади смт.Козин, оскільки у ТІЗ «Сосновий Бір», як встановлено в ході судового розгляду, відсутнє законне право на користування вищезазначеними землями, які вже не існують в тих межах, які зазначені в оспорюваних державних актах. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Козинської селищної ради є обґрунтованими, доведені в ході розгляду справи належними доказами та такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено порушення відповідачем за зустрічним позовом права позивача на вільне користування та розпорядження власними земельними ділянками в результаті неправомірного використання відповідачем земельних ділянок за оскаржуваними державними актами, в тому числі і надання дозволів (погоджень) на забудову земельних ділянок Козинської селищної ради об`єктами нерухомості та комунікаціями ТОВ «Трейдом». (т.1.а.с.4, 29-41, 112-125) Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, державні акти на право постійного користування землею мають бути визнані недійсними та скасовані, оскільки їх існування в такому вигляді є незаконним та таким, що суперечить нормам земельного законодавства, що порушує права позивачів та інших осіб, які відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Київській області вже отримали і зареєстрували речове право власності на земельні ділянки та в подальшому (у випадку існування оскаржуваних державних актів) також будуть позбавлені можливості вільно розпоряджатись своїм майном. Судом не вбачається підстав для застосування наслідків пропуску строків позовної давності за заявою відповідача за зустрічним позовом, оскільки, на думку суду, Козинською селищною радою строк позовної давності пропущено не було. Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами\~№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що вживаються в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 16 листопада 2016 року у справі\~\~№ 6-2469цс16). Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, землекористування ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» в Державному земельному кадастрі на час розгляду справи не сформовано, кадастрові номери ділянкам не присвоєні, до реєстру речових прав землекористування ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» не вносилось. Тобто, дізнатись з відкритих джерел про наявність (місце знаходження, площу, конфігурацію) землекористувань ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» Козинська селищна рада не могла і на час розгляду справи також не може. З відповіді, наданої Обухівським відділом ГУ Держгеокадастру в Київській області 13.02.2019р. вих.№29-10-0.32-22/102-19, вбачається, що надати інформацію про чинну конфігурацію, площу, цільове призначення та координати землекористування ГО ТІЗ «Сосновий Бір» відділ не може в зв`язку з відсутністю таких даних в програмному комплексі ведення Державного земельного кадастру «Національна кадастрова система». (т.2. а.с.207) Як зазначило Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом №154-ДК/200/АП/09/01/17 від 09.10.2017 року, землі, які перебували у постійному користуванні ТІЗ «Сосновий Бір» були вилучені та передані громадянам у приватну власність, частково забудовані іншими юридичними особами з оформленням речових прав на об`єкти нерухомості. При цьому, встановити факт наявності у ТІЗ «Сосновий Бір» права постійного користування земельними ділянками, їх точну площу, конфігурацію та місце розташування не вбачалось на можливе. (т.1 а.с.187-191) Незважаючи на наявність дозволу на проведення інвентаризації землеволодінь від позивача за зустрічним позовом, ГО «ТІЗ «Сосновий Бір» з 2008 року процедуру інвентаризації не завершив, ділянки в державному земельному кадастрі не сформував, речове право на землю не зареєстрував, що не може вважатись належним та добросовісним землекористуванням в розумінні ч.5.ст.12, ст.13 ЦК України. Таким чином, у Козинської селищної ради до моменту пред`явлення первісного позову у грудні 2018 року були відсутні підстави вважати, що права територіальної громади порушуються, а оспорювані державні акти не були анульовані в установленому законом порядку в зв`язку з вилученням з користування земельних ділянок і наявні підстави для звернення до суду з зустрічним позовом, а, отже, загальний строк позовної давності для звернення до суду пропущений не був. Інші доводи і аргументи сторін, а також подані до матеріалів справи письмові докази висновків суду не спростовують. Враховуючи викладене та

Outcome: approved