Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк", ідентифікаційний код 23494714, солідарно з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість у розмірі 93114 грн. 43 коп. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що між ЗАТ „Альфа-Банк", ідентифікаційний код 23494714, правонаступником якого є позивач з таким же ідентифікаційним кодом 23494714 (далі Банк) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено кредитний договір від 24.06.2008 року (зі змінами та доповненнями від 01.06.2009 року), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав Позичальнику кредит на суму 25712,45 доларів США (з датою остаточного повернення кредиту 24.06.2018 року), з номінальною процентною ставкою 17,25% річних, на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «Автохаус Київ» №ФФ-2008-962 від 19.06.2008 року, а Позичальник свої зобов'язання щодо повернення щомісячними платежами кредиту та процентів (встановлені у погодженому сторонами додатку до Кредитного договору) не виконав належним чином, у зв»язку з чим станом на 24.08.2014 року у Позичальника виникла заборгованість перед Банком по вказаному кредитному договору, яку Позичальник не сплатив, та яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 93114 грн. 43 коп. (за курсом НБУ станом на 24.08.2014 року) та складається із: заборгованості за кредитом - 6421,77 доларів США, заборгованості по відсотках - 374,60 доларів США, та пені - 170,44 доларів США (пункт 3.4 Договору). Крім того, договір поруки від 24.06.2008 року (зі змінами та доповненнями від 01.06.2009 року), був укладений між ЗАТ „Альфа-Банк" ідентифікаційний код 23494714, правонаступником якого є позивач з таким же ідентифікаційним кодом 23494714 (далі Банк) та відповідачем [PERSON], зобов"язання за яким цей відповідач, в тому числі, на вимогу позивача від 18.09.2014 року не виконала - не оплатила Банку вказану заборгованість Позичальника за вказаним кредитним договором. Представник позивача просив позов задовольнити (а.с.4). Представник відповідача [PERSON], заперечував проти задоволення позову, посилався на відсутність доказів отримання кредиту позичальником за вищевказаним кредитним договором, в якому на думку представника не передбачений строк дії договору. При цьому, цей представник відповідача вважав, що зміст меморіального ордеру та квитанції, копії яких містяться в матеріалах справи на а.с.21 (не заперечуючи автентичності цих копій), не підтверджує отримання позичальником кредитних коштів, які вказані в кредитному договорі. З показань представника відповідача вбачається, що він вказував про те, що на даний час прізвище позичальника за вказаним кредитним договором [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, який був укладений 29.04.2014 року. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. Крім того, судом враховано, що ст.33 ЦПК Україна передбачає можливість заміни первісного відповідача належним відповідачем виключно за клопотанням позивача (яке по даній справі відсутнє). А також судом враховано, що відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, судом було враховано, що відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи вказаної категорії не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (яке було відкрито 08.01.2015 року а.с.41), розгляд якої було відкладено 05.02.2015 року саме у зв»язку з неявкою сторони відповідачів (а.с.48). Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі, копії: меморіального ордеру та квитанції (а.с.21); вказаного кредитного договору, договору поруки (з додатками), виписки по особовим рахункам та вимоги; паспортів та довідок про ідентифікаційний номер відповідачів, а також розрахунок вищевказаної заборгованості, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між ЗАТ „Альфа-Банк", ідентифікаційний код 23494714, правонаступником якого є позивач з таким же ідентифікаційним кодом 23494714 (далі Банк) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено кредитний договір від 24.06.2008 року (зі змінами та доповненнями від 01.06.2009 року), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав Позичальнику кредит на суму 25712,45 доларів США (з визначеною сторонами датою остаточного повернення кредиту 24.06.2018 року а.с.12, що суперечить вищевказаним безпідставним запереченням представника відповідача), з номінальною процентною ставкою 17,25% річних, на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «Автохаус Київ» №ФФ-2008-962 від 19.06.2008 року (при цьому, всупереч вищевказаним безпідставним запереченням представника відповідача, сторонами в кредитному договорі, в п.2.7 (а.с.8) було конкретно погоджено, що Банк перераховує кредитні кошти у сумі 119820 грн. на рахунок продавця ТОВ «Автохаус Київ» №26007029518100 у АКІБ "Укрсиббанк", м. Харків, МФО 351005, ЄДРПОУ 30778414, з метою оплати за транспортний засіб за Договором купівлі-продажу №ФФ-2008-962 від 19.06.2008 року, що і було зроблено Банком 24.06.2008 року згідно з Меморіальним ордером №30085 та квитанцією №30084 (копії а.с.21)), а Позичальник свої зобов'язання щодо повернення щомісячними платежами кредиту та процентів (встановленими у погодженому сторонами додатку до Кредитного договору а.с.11) не виконав належним чином, у зв»язку з чим станом на 24.08.2014 року у Позичальника виникла заборгованість перед Банком по вказаному кредитному договору, яку Позичальник не сплатив, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 6966,81 долар США (за курсом НБУ станом на 24.08.2014 року - 93114 грн. 20 коп.), яка складається із: заборгованості за кредитом - 6421,77 доларів США, заборгованості по відсотках - 374,60 доларів США, та пені - 170,44 доларів США (пункт 3.4 Договору). Крім того, договір поруки від 24.06.2008 року (зі змінами та доповненнями від 01.06.2009 року), був укладений між ЗАТ „Альфа-Банк" ідентифікаційний код 23494714, правонаступником якого є позивач з таким же ідентифікаційним кодом 23494714 (далі Банк) та відповідачем [PERSON], зобов"язання за яким цей відповідач, в тому числі, на вимогу позивача від 18.09.2014 року (а.с.24, 25) не виконала - не оплатила Банку вказану заборгованість Позичальника за вказаним кредитним договором. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. З положень ст.533 ЦК України вбачається, що: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до положень ст.554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст.559 ЦК України: порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Враховуючи викладене, відсутність обгрунтуваних заперечень щодо розрахунку вказаних сум зі сторони відповідачів (як і відсутність їх власного розрахунку стороною відповідачів), а також, що курс НБУ станом на 24.08.2014 року (вищевказану дату розрахунку) становив 13,3654 грн. за 1 долар США, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк", ідентифікаційний код 23494714, солідарно з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість у розмірі 93114 грн. 20 коп., і заперечення представника відповідача [PERSON] не спростовують такого висновку суду, оскільки суперечать змісту досліджених у судовому засіданні доказам та вищенаведеним обставинам, встановленим судом. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити як у безпідставних, враховуючи вищевказаний курс долара США до гривні, встановлений саме НБУ. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 931,14 грн. стягнути на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк", ідентифікаційний код 23494714, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], а саме по 465,57 грн. з кожної. На підставі викладеного,

Outcome: partial