Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №907883003 у розмірі 13669,40 грн, з яких 9749,90 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3919,50 грн. заборгованість за відсотками та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 13.07.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №907883003. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. В подальшому, 03.01.2019 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20190103, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 13669,40 грн., з яких 9749,90 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 3919,50 грн. заборгованість за відсотками. У позові вказано, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість не погасив. Ухвалою судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 03.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін. Ухвалою судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 14.04.2021 року було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом ) сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій просить судове засідання провести без участі представника позивача, позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнає в повному обсязі, оскільки заборгованості перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не має, оскільки кредит від 13.07.2018 року він не отримував, кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога » на картковий рахунок не отримував. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.07.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №907883003, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати [PERSON] кредит на суму 6000 грн., строком на 28 днів, зі сплатою 1,34% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 489,10% річних. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступила право вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги ТОВ "Таліон Плюс". 03.01.2019 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20190103, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №907883003 від 13.07.2018, укладеним між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , набуло ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Згідно платіжних доручень від 13.07.2018 року, наданих ТОВ "Таліон Плюс" на виконання ухвали суду про витребування доказів, [PERSON] на картку № [NUMBER] було перераховано грошові кошти згідно договору №907883003 від 13.07.2018 року двома платежами 3750 гривень та 6000 гривень. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування»та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Разом з тим, кредитний договір №907883003 від 13.07.2018 не містить аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника [PERSON] , та ідентифікатора СМС повідомлення з кодом. Також не містять матеріали справи й заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, відповідно до п.1 ч.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами п.2 ст.1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1.1 кредитного договору №907883003 від 13.07.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , зазначено, що товариство зобов`язалося надати [PERSON] кредит на суму 6000,00 грн. ТОВ «Таліон Плюс» надано платіжні доручення (заяви) від 13.07.2018 року на переказ та зарахування грошових коштів [PERSON] на картку № [NUMBER] грошових коштів згідно договору №907883003 від 13.07.2018 року двома платежами 3750 гривень та 6000 гривень, що суперечить умовам договору та викликає обґрунтовані сумніви у їх достовірності. При цьому, відповідачем до суду надано виписку по картці/рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 13.07.2018 по 01.08.2018 року, згідно якої операції (у тому числі надходження) за вказаний період відсутні, а тому кошти згідно вказаних платіжних доручень на карту [PERSON] не надходили, що спростовує надані платіжні доручення. Інших доказів того, що товариством дійсно були надані відповідачу кошти у зазначеному розмірі позивачем не надано. Розрахунок заборгованості, який доданий до позову, а також реєстри прав вимог, які є додатками до укладених договорів факторингу, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу відповідача. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч.1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про укладення між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] кредитного договору №907883003, а також отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.07.2018, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed