Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

27.12.2019 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , з яким на день його смерті була зареєстрована дружина, а матір позивачки [PERSON] . За життя [PERSON] працював в КСП ім. Куйбишева та був внесений у списки громадян -членів КСП ім. Куйбишева, розташованого на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району, але отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) при житті не встиг. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки проживала з ним на час смерті. [INFO] її мати [PERSON] померла. Одразу після смерті матері вона фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном: будинком [ADDRESS] , а також речами домашнього вжитку, меблями, сільськогосподарськими інструментами, тощо. Також до складу спадкового майна ввійшло успадковане матір`ю після смерті чоловіка [PERSON] право на земельну частку (пай), яке вона не встигла юридично на себе оформити отримавши правовстановлюючий документ. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на таке спадкове майно як право на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та відсутністю доказів прийняття спадщини позивачкою, родинних відносин між померлою та позивачкою. В зв`язку з вказаними обставинами у позивачки відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), тому позивачка з метою захисту своїх прав звернулася до суду з цим позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи. Представник позивачки адвокат Москаленко М.П. позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив його задовольнити, як законний та обґрунтований. Представник відповідача Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність проти задоволення позову не заперечує. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті був зареєстрований та проживав разом із своєю дружиною [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.7), що підтверджується довідкою Клюшниківської сільської ради Миргородського району та копією свідоцтва про одруження (а.с.7-8). Також дана обставина підтверджується випискою з погосподарської книги Клюшниківської сільської ради Миргородського району (а.с.18). За життя [PERSON] мав право на земельну частку (пай), що підтверджується довідкою відділу у Миргородському районі головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, з якої вбачається, що [PERSON] був включений до списку громадян членів КСП ім. Куйбишева, розташованого на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району що додається до Державного акту на право колективної власності на землю (а.с.9-15). З розрахунку вартості середньої земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП ім.. Куйбишева вбачається, що розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає 4,32 га (а.с.16). Отже, у відповідності до ст. 549 ЦК України 1963 року [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] і до складу цього спадкового майна входить набуте ним право на земельну частку (пай). [PERSON] померла [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.17). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки здійснює догляд за будинковолодінням, що залишилося після смерті матері. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, яке свідчить про зміну прізвища позивачки (а.с.11-12). Зазначення в свідоцтві про народження позивачки її імені « [PERSON] », а імені матері позивачки, як « [PERSON] », є різновидом імен [PERSON] та [PERSON] , а тому у суду не виникає ніяких сумнівів щодо родинних відносин між позивачкою та [PERSON] , як між матір`ю та дочкою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що знали [PERSON] , а тому стверджують, що вона була матір`ю позивачки [PERSON] . Поховала [PERSON] позивачка. Після смерті матері позивачка здійснювала догляд за будинком, ремонтувала його, обробляла город. Отже, доведено, що після смерті матері [PERSON] , позивачка фактично прийняла спадщину шляхом вступу з управління та володіння майном належним спадкодавцю: будинком, речами домашнього вжитку, меблями в будинку, сільськогосподарським інструментом, ощадною книжкою, тощо, якими володіє до даного часу. Постановою приватного нотаріуса від 19.12.2019 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після померлої матері [PERSON] відмовлено [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), відсутністю доказів прийняття спадщини позивачкою та родинних відносин (а.с.19-20). Інших спадкоємців крім позивачки ні за законом ні за заповітом не встановлено. З роз`яснень, викладених в п. 2 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику справах про спадкування" слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа, може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січна 2004 року тощо. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду Україні № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику справах про спадкування" слідує, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP. Згідно ст. ст. 524, 525, 526, 529 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року), який діяв на той час спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мас місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадкування. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті і Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій [PERSON] і вона вчинила дії по прийняттю спадщини, шляхом вступу в управління та володіння. ЇЇ право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Суд, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved