Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У січні 2014 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укренергопром» звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Дирекція з капітального будівництва і реконструкції Міжнародного аеропорту «Донецьк» та [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 30.09.2011 року між позивачем та Державним підприємством «Дирекція з капітального будівництва і реконструкції Міжнародного аеропорту «Донецьк» (відповідач-1) було укладено Договір № 833-П на виконання проектних робіт. Зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується актами здачі-прийняття підрядних робіт, які було підписано сторонами в травні 2012 року. Всього виконано проектних робіт на суму 290 368,39 гривень, що дорівнює загальній вартості робіт за Договором № 833-П. Своїх зобов'язань по оплаті відповідач-1 не виконав. Крім того, 05.03.2012 року між позивачем та [PERSON] (відповідач-2 )було укладено Договір поруки № 05/03/12 на забезпечення виконання грошових зобов'язань відповідача-1 по Договору № 833-П. Сума поруки обмежувалася 1000 грн. У зв'язку з тим, що зобов'язання за договором не виконані позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути солідарно з Державного підприємства «Дирекція з капітального будівництва і реконструкції Міжнародного аеропорту «Донецьк» та [PERSON] 1000 грн. 00 коп. основного боргу, стягнути з Державного підприємства «Дирекція з капітального будівництва і реконструкції Міжнародного аеропорту «Донецьк» (код ЄДРПОУ 37216774) 365860,87 грн. з яких 289368,39 грн. - основний борг, 13197,84 грн. - три проценти річних, 63294,64 грн. - пеня за прострочення зобов'язань. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.02.2014 року відкрито провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергопром» до Державного підприємства «Дирекція з капітального будівництва і реконструкції Міжнародного аеропорту «Донецьк», [PERSON] про стягнення боргу та штрафних санкцій. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2014 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25.02.2014 року скасовано та передано питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстації. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2014 року відкрито провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопром" до Державного підприємства "Дирекція з капітального будівництва і реконструкції Міжнародного аеропорту "Донецьк", [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1 000 грн. У відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопром" в частині позовних вимог до Державного підприємства "Дирекція з капітального будівництва і реконструкції Міжнародного аеропорту "Донецьк" про стягнення заборгованості в сумі 365 860 грн. 87 коп. відмовлено. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач-1 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Подав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивач своїх зобов'язань за договором на виконання проектних робіт не виконав, оскільки ним не було передано відповідачу-1 комплекту проектно-кошторисної документації в чотирьох примірниках, про що свідчить відсутність в матеріалах справи акту здачі-приймання проектно-кошторисної документації. У зв'язку з цим вважає договір припиненим. Також зазначив, що акти здачі-прийняття підрядних робіт оформлений неналежним чином через відсутність кінцевої дати їх підписання. Вказав на те, що договір поруки має ознаки фіктивності, оскільки підписаний значно пізніше, чим основний договір, а сума поруки є значно меншою порівняно із сумою основного зобов'язання. В судове засідання відповідач-2 не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги щодо солідарного стягнення з нього та відповідача-1 1000 грн. не визнав, та подав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що вважає поруку припиненою, оскільки строк виконання основного зобов'язання наступив 16.06.2012 року, а вимогу сплатити борг він отримав лише 10.12.2013 року, тобто після спливу шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір № 833-П на виконання проектних робіт. 03.03.2012 року сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до цього Договору, якою строк дії договору було продовжено до 31.12.2012 року (а.с. 7-13). Відповідно до розділу 1 договору № 833-П позивач зобов'язувався за завданням Замовника здійснити роботи з розробки проектно-кошторисної документації по встановленню інсинераторів з утилізації побутових відходів в Донецькому аеропорту, в рамках виконання завдань та заходів Державної цільової програми з підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, в частині розвитку Донецького аеропорту, а відповідач зобов'язувався прийняти виконані роботи та розроблену проектно-кошторисну документацію та оплатити роботи згідно умов договору № 833-П. Свої зобов'язання по виконанню проектних робіт позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується актами здачі-прийняття підрядних робіт згідно договору № 833-П, на суму 145184, 20 грн. (стадія «П») та на суму 145184, 19 грн. (стадія «РД»), які було підписано сторонами в травні 2012 року (а.с.16). Відповідно до п. 2.1. договору № 833-П вартість проектних робіт становить 290 368,39 грн., в тому числі ПДВ 48 394,73 грн. (а.с.7). Відповідно до п. 2.8. договору № 833-П, відповідач-1 зобов'язаний був оплатити 95% вартості виконаних проектних робіт протягом 10 операційних днів за кожен виконаний етап робіт після підписання актів здачі-приймання виконаних робіт. Оскільки в актах здачі-приймання виконаних робіт не зазначено чіткої календарної дати підписання, а зазначено лише місяць та рік їх підписання, суд приходить до висновку, що оплата за виконані роботи мала бути здійснена не пізніше 10.06.2012 року (а.с.8). Відповідно до п. 2.9. договору № 833-П, відповідач-1 зобов'язаний був оплатити 5% вартості робіт після виконання позивачем п. 5.9 Договору № 833-П та отримання Замовником необхідних узгоджень розділів проекту. Відповідно до п. 5.9. договору № 833-П, при наявності в роботі істотних відступів від умов договору або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору й відшкодування збитків згідно чинного законодавства. Суду не надано доказів наявності в роботі позивача істотних відступів від умов договору або інших істотних недоліків (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано до суду копії позитивних експертних звітів Філії «Укрдержбудекспертиза» у Донецькій області № 05-00524-12 від 19.04.2012 р. (позитивний експертний звіт щодо розгляду кошторисної частини проектної документації «Встановлення інсинераторів з утилізації побутових відходів Донецького аеропорту») та № 05-00549-12 від 14.06.2012 р. (позитивний експертний звіт щодо розгляду проекту «Встановлення інсинераторів з утилізації побутових відходів Донецького аеропорту»), які підтверджують, що проектні роботи виконано позивачем якісно і в повному обсязі. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.п. 12,13 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, який затверджено Постановою КМУ 11.05.2011 N 560, замовником експертизи є замовник будівництва або проектувальник, якщо це передбачено договором на виконання проектно-вишукувальних робіт. Для проведення експертизи її замовник подає експертній організації проект будівництва, оформлений відповідно до вимог державних стандартів, у паперовому та електронному вигляді. Проведення експертизи здійснюється за договорами, укладеними між замовником експертизи та експертною організацією згідно із законодавством. Як вбачається з експертних звітів Філії «Укрдержбудекспертиза» у Донецькій області № 05-00524-12 від 19.04.2012 р. та № 05-00549-12 від 14.06.2012 р. замовником експертизи виступив відповідач-1, а генеральним проектувальником виступав позивач. Відповідач-1 уклав із експертною організацією відповідні договори на експертизу проектної документації, виходячи зі змісту Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, для проведення цієї експертизи він зобов'язаний був передати експертній організації проектну документацію у паперовому та електронному вигляді. При цьому спростовуються заперечення відповідача-1 про те, що позивачем не передано відповідачу-1 комплекту проектно-кошторисної документації, а отже не виконано умов договору, що на думку відповідача-1 потягло припинення зобов'язань за договором № 833-П. Судом встановлено, що 05.03.2012 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено Договір поруки № 05/03/12 на забезпечення виконання грошових зобов'язань відповідача-1 по договору № 833-П., відповідно до умов якого відповідач-2 поручився за виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань по оплаті вартості виконаних робіт в сумі 1000 грн. (а.с.17-18). Позивач направив відповідачу-2 повідомлення від 10.12.2013 року, яке відповідачем-2 отримано 10.12.2013 року, однак, своїх зобов'язань, передбачених договором поруки відповідач-2 не виконав, обумовлену договором суму не сплатив (а.с. 19). Відповідно до ст. 544 ЦКУ, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Договором поруки встановлено обмеження по сумі, за яку поручився відповідач-2, а також встановлено, що поручитель не відповідає за сплату Боржником процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦКУ, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Лише у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 5.2. договору поруки № 05/03/12, сторони визначили, що порука припиняється після спливу трьох років з моменту підписання цього Договору, а також у разі зміни зобов'язання без згоди Поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, у договорі поруки встановлений більш тривалий строк, після спливу якого порука припиняється - три роки з моменту підписання договору, а вимогу поручителю пред'явлено 10.12.2013 року, тобто в межах встановленого договором строку. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що невиконання зобов'язань допущене з вини відповідачів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved