Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 92014491000 від 25.03.2013 року у розмірі 11107,86 грн., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 25 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 92014491000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, згідно з умовами якого, Банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3709,00 грн., а позичальник за кредитним договором зобов'язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до Графіку платежів не пізніше 25.03.2015 року, з процентною ставкою 0,01% річних. Банк свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, але відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив свої зобов'язання за Договором, що має відображення у Розрахунку заборгованості. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 92014491000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна (а.с. 5). 30.01.2014 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" із заявою на відкриття поточного рахунку Кредитної картки АТ "УкрСиббанк" (а.с. 7). 30.01.2014 року [PERSON] отримав кредитну карку на умовах Кредитного договору № 92014491000 згідно тарифного плану "Револьверна кредитна картка "Картка Sуперпокупця", у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 9500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 20.12.2015 року з дня активації картки (а.с. 6). Відповідно п. 4 Договору позичальник зобов'язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 25.03.2015 року, при цьому згідно умов Договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту (а.с. 5). Відповідно п. 5, 6 Договору розмір ануїтетного платежу становить 207,00 грн., який повинен сплачуватися щомісячно до 25 числа включно, з процентною ставкою 0,01% річних, за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,01% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання за Кредитним договором № 92014491000 від 25.03.2013 року, тому, станом на 27.08.2015 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 92014491000 від 25.03.2013 року складає 11107,86 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 8831,18 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 2276,68 грн.; заборгованості за комісіями у розмірі 0,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 31, 32). 27.08.2015 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №24, за умовами якого, Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" відступило позивачу право вимоги від [PERSON] коштів, право на одержання яких належить Публічному акціонерному товаристві "УкрСиббанк", а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, що підтверджується копією Договору Факторингу №24 від 27.08.2015 року та Витягу з реєстру Боржників до нього (а.с. 35-37). [PERSON] були відправлені повідомлення вих. №001204038, №001204038-1 від 04.09.2015 року про відступлення права вимоги та погашення заборгованості, відповідно до яких відповідач мав сплатити заборгованість за Кредитним договором № 92014491000 від 25.03.2013 року у розмірі 11107,86 грн. (а.с. 17-18). Станом на день розгляду справи, зазначена вимога з боку [PERSON] не виконана та відповідна сума простроченої заборгованості не сплачена. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язання, за якими відповідачу були надані послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved