Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], яким просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти за договором позики, укладення кого підтверджено розпискою від 25.11.2012 року в розмірі 120 000 дол. США, що еквівалентно 3 019 920,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 9 040,00 дол. США, що еквівалентно 227 500,00 грн., та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 53 188,00 дол. США, що еквівалентно 1 338 529,00 грн., а всього грошові кошти на суму 4 585 949,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження чого [PERSON] 25.11.2012 р. було складено розписку про отримання від [PERSON] у борг 120 000 доларів США, які добровільно нею не повернуті, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідач [PERSON] факт підписання розписки заперечувала та просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити. [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до [PERSON], яким просила визнати договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON], який оформлений розпискою від 25.11.2012 р., недійним. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що договір позики нею ніколи не укладався, грошові кошти від [PERSON] вона ніколи не отримувала, розписка від 25.11.2012 р. про отримання 120 000 дол. США нею не складалась та є підробленою. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом. [PERSON] та його представник до судового засідання 20.03.2018 р. не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належні чином, відзив на зустрічну позовну заяву не надіслали. У зв'язку з повторною неявкою [PERSON] та його представника позов [PERSON] залишений без розгляду ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2017 р. До судового засідання 20.03.2018 р. з'явились [PERSON], представники [PERSON] та [PERSON] Свій зустрічний позов [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає, що позов [PERSON] необхідно задовольнити з таких підстав. По справі судом встановлені наступні фактичні обставини. На підтвердження позовних вимог по первісному позову про стягнення грошових коштів [PERSON] надав суду ксерокопію розписки від 25.11.2012 р., складеною від імені [PERSON] (т.1, а.с. 6). У зв'язку з неявкою [PERSON] до судових засідань, Приморським районним судом м. Одеси було винесене заочне рішення від 11.11.2016 р., яким позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] суму боргу та відсотків за користування грошовими коштами на загальну суму 4 585 949,00 грн. 14.03.2017 р. [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 р. заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Заявою про витребування доказів від 25.05.2017 р. представник [PERSON] просив витребувати та оглянути оригінал розписки від 25.11.2012 р. Вказане клопотання було задоволено судом, зобов'язано [PERSON] надати для огляду суду оригінал розписки. Оригінал розписки [PERSON] для огляду суду не був наданий. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2017 р. було задоволено клопотання [PERSON] та призначено судову почеркознавчу експертизу. Перед судовими експертами поставлене питання: "Чи виконаний підпис, що міститься на розписці від 25.11.2012 року, особисто [PERSON] або виконаний від її імені іншою особою?". Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Цією ж ухвалою суду [PERSON] зобов'язано надати на вимогу експертів оригінал розписки від 2511.2012 року, роз'яснено сторонам положення ст. 146 ЦПК України стосовно наслідків ухилення від участі в експертизі. Клопотанням судового експерта від 20.09.2017 р. № 17-4345 запропоновано надати оригінал досліджуваної розписки від 25.11.2012 року, вільні та експериментальні зразки підпису [PERSON] Разом з заявою від 20.11.2017 року [PERSON] надані експериментальні зразки підпису [PERSON] на 10 аркушах та оригінали документів з вільними зразками її підпису. Клопотання судового експерта від 20.09.2017 р. № 17-4345 надсилалось на адресу представника [PERSON] - [PERSON] та було отримано ним особисто, що підтверджується поштовими накладними кур'єрської служби «КСД» №№ 1264037, 1264040. Відповідно до п. 1.13. Наказу Міністерства юстиції України від 08.12.1998 р. №53/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 р. за N 705/3145) "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" та "Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об'єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об'єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення. Незважаючи на ухвалу суду від 07.08.2017 р., якою [PERSON] було зобов'язано надати до експертної установи оригінал розписки, та клопотання експерта про надання оригіналу, яке було отримано представником [PERSON] [PERSON], оригінал розписки від 25.11.2012 р. [PERSON] не був наданий. 01.02.2018 р. до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.01.2018 року за вих. № 17-4345/01 про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 522/9930/16-ц (т. 2, а.с. 88-89). Причиною неможливості надання висновку судового експерта по цивільній справі № 522/9930/16-ц стало ухилення [PERSON] від участі в проведенні експертизи та ненадання за запит судових експертів оригіналу розписки від 25.11.2012 р., яка підлягала дослідженню експертами. Після надходження вказаного повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 р. провадження у справі відновлено. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ч. 1 ст. 109 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. (ч. 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов'язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. В матеріалах справи наявний висновок експертного почеркознавчого дослідження від 12.03.2018 р. № 14490, підготовлений «Київським експертно-дослідним центром», виконаний судовим експертом [PERSON] (свідоцтво №34-11 від 28.05.2014 р., дійсне до 28.05.2019 р.), яким встановлено, що "підпис від імені [PERSON], зображення якого міститься нижче зображення друкованого тексту в електрофотокопії розписки від 25.11.2012 року від імені [PERSON] про отримання у борг коштів у розмірі 120 000 дол. США, - виконано не [PERSON], а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису [PERSON]М.". З вказаного висновку судового експерта [PERSON] вбачається, що експертний висновок підготовлено для надання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладені норми законодавства, враховуючи той факт, що [PERSON], який звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів з [PERSON], ухилився від проведення судової експертизи, наданий представниками [PERSON] висновок судового експерта [PERSON] судом розцінюються як висновок судового експерта, який свідчить про те, що підпис на друкованій розписці від 25.11.2012 р. не належить [PERSON], а виконаний іншою особою. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Таким чином, надана [PERSON] копія розписки від 25.11.2012 р. не свідчить про те, що між сторонами виникли цивільні обов'язки та обов'язки (правовідносини позики) та не є доказом передання грошових коштів від [PERSON] до [PERSON] Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відсутність справжнього підпису [PERSON] на друковані розписці від 25.11.2012 р. свідчить про відсутність волевиявлення на виникнення (набуття) відповідних цивільних прав та обов'язків та відсутність доказів отримання [PERSON] грошових коштів. За змістом ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Встановлення факту підроблення підпису особи, свідчить про укладення договору від імені особи, який підписаний не нею, а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення сторони правочину, та є підставою для визнання такого договору недійсним у відповідності до ч.3 ст.203 ЦК України. Такий висновок відповідає правовому висновку, викладеному в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.05.2017 р. по справі №371/1898/15-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 р. по справі № 683/390/16-ц, ухвалі Верховного Суду України від 23.05.2016 р. по справі №6-1093цс16. В судовому засіданні 20.03.2018 р. допитано свідків - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] надав свідчення про те, що він є рідним братом позивача [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] існує тривалий конфлікт, зумовлений отриманням [PERSON] позик на значні суми, які повертались за рахунок коштів [PERSON] та спільних підприємств. Вказані борги [PERSON] не були повернені, від виконання своїх зобов'язань перед кредиторами [PERSON] систематично ухилявся. Також свідок повідомив, що з боку [PERSON] вчинялись дії, в тому числі незаконні, метою яких було отримання коштів. Так, [PERSON] пред'явлено позов до [PERSON] про стягнення з останнього позики у розмірі 5 000 000 дол. США на підставі підробленої розписки, у задоволенні якого рішенням Приморського районного суду м. Одеси було відмовлено. Копія рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 р. по справі № 522/9987/16-ц наявна у справі. З метою чинення тиску на родину [PERSON] пред'явлено позов до матері, [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки, який обґрунтований існуванням договору комісії за умовами якого [PERSON] начебто зобов'язалась придбати земельні ділянки та збудувати житловий будинок від власного імені, але за кошти [PERSON] Посилаюсь на вказаний договір комісії [PERSON] намагався визнати за собою право власності на житловий будинок та земельні ділянки. Висновком Одеського НДІ судових експертиз встановлено факт підробки наданого [PERSON] договору комісії, оскільки підпис у ньому виконаний не [PERSON], а іншою особою. Враховуючи вказані дії [PERSON], свідок [PERSON] вважає подання позову до [PERSON], яку він знає, з якою багато років працює, та має добрі відносини, спробую чинення тиску з метою отримання неправомірної вигоди. При цьому, свідок повідомив, що йому відомо про отримання саме [PERSON] у борг від [PERSON] коштів, які вона отримала від продажу квартири, та які їй [PERSON] не повернуті. Свідок [PERSON] надав свідчення про те, що він є рідним сином [PERSON], на даний час відносини з ним не підтримує. Також повідомив, що йому відомо про існування конфлікту між батьком [PERSON] та його братом [PERSON] (дядьком [PERSON].). [PERSON] був присутній на зустрічі [PERSON] та його адвокатів в офісі по [ADDRESS], під час якої адвокатом було запропоновано скласти боргову розписку, для ініціювання накладення арештів на майно та обшуків начебто з метою відшукання оригіналу розписки. Пізніше [PERSON] демонстрував [PERSON] копію розписки, складену від імені [PERSON], на суму 5 000 000 дол. США, яка пізніше стала підставою для пред'явлення [PERSON] позову проти [PERSON] Свідок вважає, що розписка, складена від імені [PERSON] також є підробленою. Також свідок повідомив, що йому відомо про те, що [PERSON] позичав грошові кошти у [PERSON], однак ніколи не чув про те, що батько надавав грошові кошти [PERSON] Суд приймає до уваги той факт, що в матеріалах справи наявні документи, що свідчать про існування значних боргів у [PERSON] перед третіми особами. 23.05.2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк» та позивачем [PERSON] укладений договір відновлювальної кредитної лінії №660/44-302. Майновими поручителями [PERSON] виступили ТОВ «Нікарт» та ТОВ «Велліана». Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.08.2014 р. №916/1817/14 встановлено, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становила 1.999.246,37 дол. США, що еквівалентно 22.446.284,70 грн. Вказана заборгованість погашена за рахунок звернення стягнення на майно майнових поручителів ТОВ «Нікарт» та ТОВ «Велліана». За позовами ТОВ «Нікарт» та ТОВ «Велліана» з [PERSON] в регресному порядку стягнено 22.031.988,00 грн. У матеріалах справи наявні розписки [PERSON] від 30.07.2012 р. розмірі 600.000 дол. США від 31.07.2012 р. на суму 185.000 дол. США та від 06.09.2012 р. на суму 60.500 дол. США, про отримання позивачем [PERSON] в борг коштів від [PERSON] Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 р. по справі №522/17236/15-ц (набуло законної сили 26.12.2017 р.) з [PERSON] стягнуто кошти на загальну суму 28 701 476,94 грн. Також, суд приймає до уваги доводи [PERSON] про те, що [PERSON] по іншим судовим справам надавались підроблені документи, що встановлено, зокрема, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.08.2016 р., окремою ухвалою та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2017 р., та як це вбачається зі змісті рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 р. свідчить про неодноразове грубе зловживання [PERSON] своїм правом на звернення до суду шляхом надання до суду підроблених документів, однак оцінка наданих [PERSON] підроблених документів в інших судових справах, не стосується предмету доказування у даній справі та не є підставою для визнання недійним договору позики, оформленого розпискою від 25.11.2012 р., який позивачка просить визнати недійсним у даній справі. На думку суду вказані вище боргові зобов'язання, існування яких підтверджено судовими рішеннями, що набрали законної сили, додатково свідчать про відсутність фінансової можливості у [PERSON] надати позику [PERSON] на таку значну суму. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, суд, з урахуванням ухилення [PERSON] від надання оригіналу розписки для експертного дослідження, враховуючи висновки наявного в матеріалах справи експертного почеркознавчого дослідження, доходить висновку про недійсність договору позики, оформленого розпискою від 25.11.2012 р., про надання в борг [PERSON] 120 000 доларів США. На підставі викладеного та

Outcome: approved