Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ "ВТБ Банк" в особі Рівненського відділення "Рівненська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк", третя особа на стороні позивача ТОВ "Фірма Амур Сервіс" про розірвання генеральної угоду № 03 від 03.10.2007 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з боку банку порушені та порушуються його гарантовані права на дострокове виконання своїх грошових зобов'язань за умовами кредитних договорів які укладені на підставі генеральної угоди, зокрема кредитний договір № 17.08-03/07-СК від 03.10.2007 року, № 17.11-03/07-СК від 16.10.2007 року, № 19.19-03/07-СК від 07.12.2007 року, № 19.23-03/08-СК від 21.01.2008 року, № 19.27-03/08-СК від 13.02.2008 року та № 19.39-03/08-СК від 04.04.2008 року. Також вказує на те, що між банком та ТзОВ "Фірма Амур Сервіс" в якості забезпечення виконання зобов'язань позивача, було укладено іпотечний договір № 17.08-03/07-ДІ01, за умовами якого було передано в іпотеку нерухоме майно що знаходиться в [ADDRESS] і саме за рахунок продажу частини іпотечного майна позивач мав намір достроково погасити кредиту заборгованість, щоб в подальшому не нараховувалася неустойка за прострочення виконання грошових зобов'язань та мав намір провести розрахунки з банком за наданий в позику кредит. Вказує, що неодноразово звертався до банку з проханням надати згоду на продаж майна, що знаходиться в іпотеці, однак банк не надавав відповіді, як надавав то проміжні відповіді, а листом 10.01.2013 року взагалі відмовив в наданні згоди на продаж частини приміщення. Окрім того зазначив, що представник банку відмовився з'явитися 14.03.2013 року до нотаріуса де був присутній покупець, аби надати згоду на укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна. З цих підстав вважає, що з боку банку не виконано своїх зобов'язань щодо обов'язку прийняти виконане за кредитним договором та порушено гарантоване право позивача на дострокове повернення кредитних коштів, що призводить до безпідставного збагачення банку за рахунок позивача шляхом застосування до них додаткових штрафних санкції (неустойки) за неповернення кредитних коштів. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладене в позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги повністю. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з мотивів викладених у заперечені. Розглянувши позовну заяву та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та норми законодавства якими врегульовані дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між [PERSON] та ПАТ "ВТБ "Банк" в особі Рівненського відділення "Рівненська регіональна дирекція "ПАТ "ВТБ "Банк" було укладено генеральну угоду № 03. Відповідно до пункту 1.1. Генеральної угоди, банк на положеннях та умовах цієї угоди зобов'язався надати клієнту кредитні кошти в порядку та на умовах визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії укладених в рамках цієї угоди, і які є невід'ємними її частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості Клієнта за наданими в рамках даної угоди не повинен перевищувати суми, еквівалентної 500 000 доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту. Термін дії угоди до 02.10.2017 року. На підставі Генеральної угоди від 03.10.2007 року між [PERSON] та ПАТ "ВТБ "Банк" в особі Рівненського відділення "Рівненська регіональна дирекція "ПАТ "ВТБ "Банк" були укладені кредитні договори № 17.08-03/07-СК від 03.10.2007 року, 17.11-03/07-СК від 16.10.2007 року, № 19.19-03/07-СК від 07.12.2007 року, № 19.23-03/08-СК від 21.01.2008 року, № 19.27-03/08-СК від 13.02.2008 року та № 19.39-03/08-СК від 04.04.2008 року. За умовами вказаних договорів, банк на підставі Генеральної угоди та на положеннях кредитних договорів надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості повернення, плати за користування та цільового характеру використання. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього кодексу, зокрема, з правочинів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з частиною 3 ст. 510 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має вимагати від неї. Як передбачено ст. 526 ЦК, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, як правило, ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Невиконання або виконання зобов'язання з порушенням умов, визначених його змістом (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання (ст.610 ЦК). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору (пп.1 п.1 ст.611 ЦК). Згідно ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно пункту 3.5. кредитних договорів Позичальник вправі здійснити повне або дострокове погашення лише за умовами попереднього письмового повідомлення про це банку не менше ніж за десять банківських днів до дострокового погашення. Отже, сторонами кредитних договорів узгоджено умови дострокового виконання грошових зобов'язань з боку позичальника, яке полягало лише в повідомленні про це банку за 10 банківський днів до дострокового погашення та не пов'язується із вчиненням з боку позичальника інших дій. Нормами чинного законодавства, а також умовами договору не встановлено жодних обмежень, щодо способів та джерел дострокового погашення позичальником своїх грошових зобов'язань перед банком. 03.10.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Амур Сервіс" та ПАТ "ВТБ "Банк" в особі Рівненського відділення "Рівненська регіональна дирекція "ПАТ "ВТБ "Банк" був укладений іпотечний договір, за умовами якого в якості забезпечення зобов'язань за генеральною угодою від 03.10.2007 року було передано в іпотеку приміщення [ADDRESS]. Пунктом 3.2. іпотечного договору передбачено, що іпотекодаець має право виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя відчужити предмет іпотеки. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] являється єдиним засновником ТОВ «Фірми Амур Сервіс» та йому належить 100% корпоративних прав в даному товаристві. Відповідно до пункту 6.1. статуту ТОВ «Фірми Амур Сервіс» товариство є власником майна переданого йому засновником і учасниками у вигляді внеску до статутного капіталу або додаткових внесків, продукції що вироблена товариством в результаті господарської діяльності, доходів одержаних від господарської діяльності, а також іншого майна, придбаного або одержаного на інших підприємствах, що передбачені чинним законодавством. Згідно пункту 7.1. Вищим органом товариства є Загальні збори Учасників, які складаються з Учасників або їх представників. Пунктом 7.7.12. статуту встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників належить відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна. Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, [PERSON] та директор ТОВ " Фірма Амур Сервіс" зверталися до Банку з листами про надання згоди на дострокове погашення кредитних коштів зокрема від 18.09.2012 року, від 19.10.2012 року, від 11.12.2012 року, від 11.02.2013 року, від 27.02.2013 року та від 11.03.2013 року, щодо дострокового погашення кредитних коштів за рахунок продажу іпотечного майна, частини приміщення [ADDRESS]. Листом від 10.01.2013 року банк відмовив позивачу та іпотекодержателю в наданні згоди на продаж приміщення та дострокове погашення кредитних коштів. Відповідно до листа від 11.03.2013 року, який був отриманий відповідачем 12.03.2013 року за вхідним № 137/1200-1, позивач та ТОВ "Фірма Амур Сервіс" повідомляли банк про частини приміщень які підлягають відчуженню та просив з'явитися представника банку до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за адресою [ADDRESS] для надання згоди на продаж частини іпотечного майна. В свою чергу також зазначалося, що до нотаріуса має з'явитися також покупець вказаного приміщення [PERSON] При зустрічі сторін мав бути укладений попередній договір купівлі-продажу вказаної частини приміщення за 370 000,00 доларів США, яка мала була бути сплачена покупцем в повному обсязі в момент укладення попереднього договору купівлі-продажу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в березні 2013 року він мав намір здійснити купівлю цього приміщення, та з цією метою з'явитися до приватного нотаріуса з метою укласти попередній договір купівлі-продажу. Свідок [PERSON] також пояснив, що був обізнаний про наявність обтяження банку на вказане приміщення, однак був впевнений та про це йому гарантував [PERSON], що представник банку з'явиться 14 березня 2013 року до приватного нотаріуса та надасть згоду на відчуження приміщення. Про необхідність сплатити кошти в розмірі 370 000,00 доларів США в момент укладення попереднього договору, свідок також не заперечив та грошові кошти мав при собі, які в момент посвідчення попереднього договору мав передати продавцю. Однак, 14.03.2013 року до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за адресою [ADDRESS] з'явився він, як покупець, [PERSON] та директор ТОВ "Фірма Амур Сервіс". Вказує що представник банку не з'явився, тому попередній договір купівлі-продажу укладено не було. Відповідно до пункту 2.5. кредитних договорів, кредит надано на споживчі цілі. Відповідно до ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (аналогічний правовий висновок було викладено Верховним Судом України у постанові від 12.09.2012 року у справі № 6-80цс12). Отже, виходячи з висновків Верховного Суду України, право на дострокове виконання позичальником грошових зобов'язань обмежено бути не може. Обмеження кредитором боржника у виконанні ним свого обов'язку є несправедливими та здійснюватися не можуть. Така бездіяльність банку, щодо ненадання згоди на продаж частини приміщення іпотечного майна з метою дострокового погашення кредитних коштів, призводить до порушення прав [PERSON] як позичальника грошових коштів, на дострокове повернення ним кредиту. Обмеження позичальника в частині дострокового виконання ним зобов'язань по поверненню кредитних коштів призводить до безпідставного збагачення банку за рахунок застосування до [PERSON] процентів, штрафних санкцій та пені за період, за який зобов'язання уже могло бути припиненим з підстав його дострокового виконання. Зазначені обставини були встановлені в рішенні господарського суду Рівненської області у справі № 918/654/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Амур Сервіс" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі Рівненського відділення "Рівненська регіональна дирекція "ПАТ "ВТБ Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про розірвання договору іпотеки № 17.08-03/07-ДІ01 від 03.10.2007 року. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 2 ст. 651 ЦК встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду викладених положень, враховуючи що з боку банку здійснено порушення умов договору на дострокове виконання позичальником грошових зобов'язань, договір підлягає припиненню шляхом його розірвання в судовому порядку. Посилання представника відповідача на ту обставину, що в супереч закону частину приміщення що підлягала до продажу, не було виділено в натурі та оформлено на неї правовстановлюючі документи не заслуговують на увагу, оскільки сторонами мав бути укладений лише попередній договір, який не потребує завчасного виділення приміщення в натурі. Таким чином, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини щодо грошової позики і при цьому позивач та відповідач фактично несуть відповідальність за взяті зобов`язання, які в свою чергу перед позивачем з боку відповідача не виконані, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсягу Крім того згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved