Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Нива» про розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного між нею - [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива» від 12.01.2012 року. 27.08.2014 року позивачка [PERSON] надалу суду письмові уточнення до позову, яким просила визнати недійсним договір оренди від 12.01.2012 року. В обгрунтуваняя позовних вимог зазначила, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю №130495 серії І-ДП виданого 09.06.2003 року вона є власницею земельної ділянки загальною площею 5, 150 га. Між нею та ТОВ «Нива» (ЄДРПУ 30791592) в особі директора Сулаєва В.В. в липні 2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки на п'ять років, а саме до 17.02.2014 року. Вказаний договір вона не мала бажання поновлювати чи подовжувати, про що заздалегідь, ще у жовтні 2013 року повідомила керівництво ТОВ «Нива» в письмовій формі, а саме його директора Сулаєва В.В. Вказавий факт підтверджується наявним замовним листом з відміткою про вручення його саме Сулаєву В.В. в жовтні 2013 року. Після надіслання вказаного листа вона була впевнена, що може вести перемови з іншим фермерським господарством щодо передачі своєї ділянки в оренду. Тому вона домовилась з СВГ «Баяр», в особі директора Сироти В.В. про те, що він возьме її ділянку в оренду в лютому 2014 року після спливу попереднього договору оренди з ТОВ «Нива». Вони зробили всі необхідні дії і подали договір на реєстрацію до відділу Державної реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління. Але там їм повідомили, що від її імені вже зареєстрований договір з ТОВ «Нива» терміном на 10 років до 31.12.2022 року. Після отримання нею договору оренди земельної ділянки, нею було з'ясовано, що в новому укладеному договорі на оренду землі, стоїть навпроти її прізвища чужий підпис, оскільки вказаний договір вона не підписувала. В зв'язку з порушенням її прав, вона звернулася з заявою до Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про факт підроблення договору оренди (кримінальне провадження №12014040390000471 від 21 березня 2014 року). В ході проведення досудового розслідування, допиту свідків, витребування матеріалів реєстраційної справи слідчим було встановлено, що підпис в договрі №103 від 12.01.2012 року був проставлений не нею та без її згоди. Вказаний підпис був поставлений її сином [PERSON], так як він вважав, що вона не буде проти продовження строку договору. У зв'язку з зазначеним вимушена була звернутися до суду з позовом, яким просить визнати договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Славгородської сільської ради Синельниківського району, загальною площею 5, 150 га між нею, [PERSON] та ТОВ «Нива» в особі директора Сулаєва В.В. від 13.01.2012 року недійсним. У судовому засіданні позивачка підтвердила свої позовні вимоги. В подальшому в судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Нива» Сулаєв В.В. спочатку позов не визнав. В подальшому в судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просить справу розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що договір з ТОВ «Нива» від 13.01.2014 року підписав він. В договорі стоїть його підпис. Він не знав, що його мати [PERSON] не мала наміру продовжувати договірні відносини з ТОВ «Нива». Суд, заслухавши сторони, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю І-ДП №130495 від 09 червня 2003 року є власником земельної ділянки площею 5.150 га, розташованої на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5). Між позивачем та ТОВ «Нива» 16.07.2008 року було укладено договір оренди змеленої ділянки, строком на 5 років, починаючи з дати його реєстрації, який був зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди в Синельниківському відділі ДРФ Центру ДЗК за №040913100463 17 лютого 2009 року (а.с. 23-24). До матеріалів справи долучено договір оренди земельної ділянки від 13.01.2012 року укладений від імені позивача [PERSON] з ТОВ «Нива», строком на 10 років, починаючи з дати його реєстрації, який був зареєстрований у відділі Державної реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції 17 лютого 2014 року за № 5474302 (а.с.6-7). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка не мала наміру продовжувати чи поновлювати договір оренди №39 від 16.07.2008 року, про що вона у жовтні 2013 року повідомила керівництво ТОВ «Нива», а саме Сулаєва В.В. [PERSON] домовилась з СВГ «Баяр», в особі директора Сироти В.В. про оренду її земельної ділянки, після спливу попереднього договору оренди з ТОВ «Нива». При подачі договору на реєстрацію до відділу Державної реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління їй стало відомо, що від її імені вже зареєстрований договір з ТОВ «Нива» терміном на 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже, відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", є підставою для визнання недійсним такого договору оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що договір про оренду земельної ділянки від 13.01.2012 року не відповідає вимогам Закону України "Про оренду землі", так як позивачка [PERSON] не підписувала договір оренди земельної ділянки і наміру на його пролонгацію не мала, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі зазначеного та

Outcome: approved