Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

у грудні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 08 липня 2008 року між нею, ТОВ "Унікредит банк" та [PERSON] був укладений договір поруки № МRTG-0000000013611/Р, за умовами п. 1.1 якого позивач поручилася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником усіх його зобов"язань за договором про Іпотечний кредит МRTG-0000000013611 від 08 липня 2008 року та додаковими угодами в майбутньому, а за п. 1.2 поручитель засвідчує, що ознайомлений із умовами кредитного договору. Пунктом 2.4 та додатком до кредитного договору сторони погодили, що повернення кредиту має відбуватися рівними щомісячнми платежами. ПАТ "Укрсоцбанк" вимогою від 18 грудня 2014 року № 08.403-87/31359 зазначив про існування заборгованості за кредитом. Оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання відповідач не пред"явив вимоги до поручителя, тому, на думку позивача, договір поруки є припиненим. За таких підстав, позивач просить визнати припиненою поруку за договором поруки від 08 липня 2008 року № МRTG-0000000013611/Р із змінами. внесеними угодою про внесення змін та доповнень № 1 від 14 вересня 2012 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 р. відкрито провадження у даній справі. (а.с. 37) У квітні 2019 року [PERSON] подала до суду уточнену пощовну заяву. Просить визнати припиненою поруку за договором поруки від 08 липня 2008 року № МRTG-0000000013611/Р зі змінами, внесеними угодою про внесення мін та доповнень № 1 від 14 вересня 2012 року. Зазначає, що з моменту укладення договору поруки вона не отримувала від банку та його правонатсупників повідомлень про заборгованість за кредитним договором. Лише у жовтні 2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся у Бабушкінський районний суд Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості. Вимогу до поручителя або відповідний позов банк мав подати у шестимісячний термін з дня прострочення боржником терміну повної сплати кредиту, який має обчислюватися, зважаючи на вимогу, з 18 січня 2015 року та поданий не пізніше 22.10.2015 р. 22 квітня 2019 року відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» подав до суду пояснення на позовну заяву. (а.с. 181) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки кредтор у встановлений законом строк, зокрема 29 жовтня 2015 року, пред"явив позо до поручителя [PERSON] , зважаючи на ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку поруки,встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов"язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов"язання не пред"явить позову до поручителя.Для зобов"язань, виконання яких здійснюється чаастинами, строк поруки обчисляється окремо за кожною частиною зобов"язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого обов"язання - у відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення крдитування." В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні також просив задовольнити позов. Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом. Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 липня 2008 року між ТОВ "УніКредит Банк" та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого банк надав позичальнику на положеннях та умовах цього Договору грошові кошти загальною сумою з урахуванням першого внеску та власної частини коштів, сплаченої позичальником продавцю, що є еквівалентом 502 000,00 доларів США. (а.с.145) В забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання кредиту 08 липня 2008 року між ТОВ "УніКредит Банк", [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № МRTG-0000000013611/Р, за умовами якого поручитель [PERSON] поручилася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником усіх його зобов`язань за договором про Іпотечний кредит № МRTG-0000000013611/Р від 08 липня 2008 року та додатковими умовами в майбутньому. (а.с.8) 29 жовтня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Бабушківського районного суду м. Дніпропетровська про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржників [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Бабушківського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року відкрито провадження за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с. 109) Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що у пункті 4.2 договору поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов"язання за кредитним договором. Отже, договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року № 6-1451цс16, та підстав для відступу від нього суд не вбачає. Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 грудня 2014 року ПАТ "Укрсоцбанк" направило на адресу боржника [PERSON] письмову вимогу, в якій запропонувало йому у строк протягом 30 днів з моменту отримання претензії про дострокове розірвання договірних відносин достроково повернути суму кредитних коштів та сплатити проценти за користування кредитом та суму нарахованої пені (а.с. 104), тобто строк виконання основного зобов`язання за договором настав через 30 днів з дня отримання боржником вимоги банку. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати зобов`язаний пред`явити позов до поручителя. Отже, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року № 6-368цс16. Враховуючи, що банк скористався правом вимагати дострокового виконання основного зобов`язання в повному обсязі у грудні 2014 року, а з позовом до суду про стягнення заборгованості з боржника та поручителя звернувся лише у жовтні 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого частиною 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) на пред`явлення вимог до поручителя, порука [PERSON] за договором поруки від 08 липня 2008 року припинилась. Строк, з якого виникла заборгованість [PERSON] , не є підставою для визнання поруки припиненою, оскільки вказана обставина сама по собі не змінює строк дії договору поруки. Доводи відповідача про те, що строк повного погашення заборгованості за кредитом визначено до 08 липня 2029 року, договором поруки не передбачено строку, після настання якого порука припиняється, не спростовують тієї обставини, що відповідачем пропущено строк на пред`явлення вимог до поручителя, з огляду на існування досудової вимоги про дострокове виконання кредитного зобов`язання. З урахуванням задоволення позову, на підставі статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved