Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір №99/07-ф від 24.07.2007р. В обґрунтування вимог посилаються на те, що у 2009 році Тернопільське відділення ПАТ "Український інноваційний банк" звернулось до позивача із позовом про стягнення грошових коштів за кредитним договором. З моменту отримання вказаної позовної заяви [PERSON] взнала про те, що нібито між нею та ПАТ "Укрінбанк" було укладено кредитний договір № 99/07-ф від 24.07.2007 року, за яким нібито вона отримала грошові кошти в сумі 200 000 гривень. За фактом протиправного формування пакету документів для видачі вказаного кредиту, 14.09.2010 року, прокурором міста Тернополя було порушено кримінальну справу стосовно службових осіб Тернопільського підрозділу AT "Укрінбанк". У листопаді 2011 року Тернопільським міськрайонним судом у цій кримінальній справі постановлено обвинувальний вирок. Про порядок оформлення кредиту їй нічого не відомо. Ніяких заяв в АТ "Укрінбанк" про отримання кредиту вона не писала. Також другого примірника кредитного договору їй ніхто в [PERSON] не надавав. Будь-яких грошових коштів за даним кредитним договором [PERSON] в Банк не сплачувала. Працівник [PERSON] не повідомляв її про те, що на неї оформляється кредит в сумі 200 000 гривень, їй лише було повідомлено, що вона буде поручителем УПП "Металоресурси". Таким чином [PERSON] було введено в оману щодо обставин, які мають для неї істотне значення, а саме те, що вона підписує саме кредитний договір, внаслідок чого бере на себе обов'язок позичальника, зобов'язується погашати кредит і відсотки за ним та інші платежі та стає формальним боржником банку, кошти за кредитним договором нею не отримувались, правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У зв"язку з цим просить суд визнати недійсний договір №99/07 [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі Тернопільського відділення ПАТ "Український інноваційний банк" 24 липня 2007року. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просить задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову за безпідставністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся судом. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. В матеріалах справи міститься кредитний договір № 99/07-ф від 24.07.2007 року, який було укладено між [PERSON] (Позичальником) та АТ "Укрінбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрінбанк" (Кредитором), сума кредиту за яким складає 150 000 гривень. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2011року у кримінальній справі №1-34/2011р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 (у попередній редакції), ч.2 ст.367 (у попередній редакції) КК України, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 (у попередній редакції) КК України. Відповідно до вироку, з прибуткових касових ордерів УПП «Металоресурси» вбачається, що отримані по кредитному договору № 24/07-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 23/07-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 96/06-а, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 164/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 25/07-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 95/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 70/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 76/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 77/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 162/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 99/07-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 91/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 94/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 96/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 107/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 164/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 78/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 108/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 163/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 15/07-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 61/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON], по кредитному договору № 155/06-ф, укладеному між Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» та фізичною особою [PERSON] грошові кошти були внесені в касу даного підприємства. Свідок [PERSON] показала, що протягом 2006-2007 років вона працювала бухгалтером на ПП «Термет» (директор [PERSON]). Працюючи на ПП «Термет», вона отримувала заробітну плату, яка не перевищувала 1\~000 гривень. З [PERSON] познайомилась ще в 2006 році, коли працювала на ПП «Термет», оскільки офіс його підприємства «Металоресурси» знаходився в одному приміщенні з ПП «Термет». В липні 2007 року від [PERSON] їй поступила пропозиція щодо оформлення кредиту в АТ «Укрінбанк». [PERSON] повідомив, що кредит буде використаний у фінансово-господарській діяльності УПП «Металоресурси», а з її сторони необхідно було зявитись в банк і підписати відповідні документи необхідні для видачі даного кредиту, які їй будуть надані працівниками банку. Суми кредиту [PERSON] не називав. Вона погодилась на умови представлені [PERSON], так як повністю довіряла йому і підписала документи, які їй представив якийсь працівник банку, хто саме не пригадує. Вказаний працівник представив їй перелік документів і вказав місце, де поставити підписи, що вона і зробила. Які саме документи вона підписувала не знає, так як не ознайомлювалась з ними. Коли саме необхідно було прибути в банк їй повідомив [PERSON] Про те, що на ряд працівників готельно-ресторанного комплексу «Диканька», УПП «Металоресурси» та ПП «Термет» було оформлено кредити вона дізналась приблизно в жовтні 2009 року, коли АТ «Укрінбанк» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованостей по кредитах в тому числі і з неї. Ніякого тиску із сторони [PERSON] відносно неї не чинилося, документи в банку вона підписувала добровільно на його прохання. Із змістом документів представлених їй у банку не ознайомлювалась, оскільки знала, що кредит буде отриманий і використаний у фінансово-господарській діяльності УПП «Металоресурси» і повністю довіряла [PERSON] Під час того, коли вона перебула в «Укрінбанку» на прохання [PERSON] і підписувала документи, також тоді вона надала копії свого паспорту та картки про присвоєння ідентифікаційного номера працівнику банку. Яке майно передавалось в заставу по кредиту їй не відомо, вона ніякого власного майна в заставу не надавала, так як не мала його в наявності. Ніяких грошових коштів в банку вона особисто не отримувала, також їй не відомо хто саме їх отримував. Доручення на отримання коштів вона нікому не надавала. Зі слів [PERSON] їй було відомо, що він домовився з працівниками банку про надання кредиту, який мав бути використаний в діяльності УПП «Металоресурси», однак суть їх домовленостей їй не відома. Чи отримували працівники банку грошову винагороду за сприяння в отриманні кредиту їй не відомо. На УПП «Металоресурси» та в ФОП [PERSON] вона ніколи не працювала. В банку була присутня лише один раз, коли підписувала документи. Після даного випадку ніяких банківських документів не підписувала. Приблизно в жовтні 2009 року, коли їй прийшло повідомлення з банку про необхідність погашення кредиту вона зрозуміла, що коли підписувала в «Укрінбанку» документи на прохання [PERSON], то саме тоді кредит було оформлено на її імя, хоча своєї згоди на це нікому не надавала, а коли підписувала документи то гадала, що кредит оформляється на УПП «Металоресурси», як саме їй і говорив [PERSON] Про порядок оформлення кредитів їй нічого не відомо. Ніякого майна у її власності не має і не було. Грошової винагороди за те, що підписувала в банку документи не отримувала, а зробила це виключно на прохання [PERSON] Їй не відомі факти передачі майна належного ПП «Термет» в якості застави по кредитах оформлених в АТ «Укрінбанк», також за час її роботи на ПП «Термет» жодного разу ні працівниками вказаного банку, ні будь-ким іншим, перевірка наявності майна на ПП «Термет» не здійснювалась і вона актів перевірки наявності заставного майна не підписувала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з 2004 року є директором унітарного приватного підприємства «Металоресурси», яке було зареєстровано у [INFO]. Дане підприємство здійснювало господарську діяльність у сфері оптової закупівлі та переробки брухту чорних металів. У зв`язку з виниклою потребою у збільшені обігових коштів та збільшені об`ємів переробки брухту чорних металів необхідно було залучити кредитні грошові кошти. Серед банківських установ міста Тернополя найвигіднішу для підприємства пропозицію для співпраці надало акціонерне товариство «Український інноваційний банк». Приблизно з кінця весни 2005 року він познайомився із службовими особами АТ «Укрінбанк», а саме з [PERSON], [PERSON] та іншими працівникми банку прізвищ яких вже не пам`ятає. Влітку 2005 року УПП «Металоресурси» отримало від АТ «Укрінбанк» перший кредит в розмірі 1\~200\~000 гривень. Вказаний кредит був повністю погашений і будь-яких непорозумінь із [PERSON] у нього не було. Через рік, приблизно у квітні-травні 2006 року працівник банку [PERSON] запропонував оформити на УПП «Металоресурси» ще один кредит для поповнення обігових коштів підприємства. Суть пропозиції полягала у тому, що Банк має певну кількість грошових коштів, які необхідно «роздати» у вигляді кредитів, щоб ці кошти працювали і були оплачуваними, тобто необхідно було показати роботу Тернопільської філії АТ «Укрінбанк» перед керівництвом АТ «Укрінбанк». При цьому [PERSON] пояснив йому, що самостійно буде займатися усіма неохідними для отримання кредиту документами, а мені необхідно буде лише проставляти на документах, яких він вкаже відтиски печатки підприємства. Тоді він погодився на пропозицію [PERSON] про оформлення кредитної лінії на УПП «Металоресурси» під заставу майна належного підприємству. Під час процедури оформлення кредитів [PERSON] просив надати ксерокопії паспортів працівників УПП «Металоресурси», мотивуючи це тим, що вони нібито будуть поручителями підприємства перед [PERSON], і що це є звичайна процедура. Він особисто надавав йому частину ксерокопій паспортів працівників, які працювали на УПП «Металоресурси». Також [PERSON] неодноразово приїжджав до нього та надавав для підпису і завірення відтиском печатки підприємства документи. Які саме документи надавались йому [PERSON] пригадати на даний час не може. Грошові кошти, які отримувались за документами підготовленими [PERSON], останній привозив йому на офіс, де він приймав їх у касу підприємтсва та видавав відповідні прихідні квитанції. Також два рази він сам їздив у банк забирати грошові кошти, на які виписував відповідні квитанції про те, що ці гроші оприбутковуються касою підприємства як кредити. При цьому [PERSON] вказував йому які саме номери та дати кредитних договорів вписувати у ці прибуткові квитанції. Працівникам підприємства він також пояснював, що цей кредит повністю оформляється на підприємство, а вони лише є поручителями. Також працівникам УПП «Металоресурси» він пояснив, що заставу під кредити надає підприємство та приватне підприємство «Термет», яке також займалось оптовою переробкою брухту чорних металів. В подальшому з метою збільшення обсягів кредитування, окрім працівників УПП «Металоресурси», у якості поручителів, були залучені працівники ресторану «Диканька» та ПП «Термет». [PERSON] неодноразово йому пояснював, що фізичні особи залучаються для того, щоб рішення про надання кредитних траншів приймалось на рівні Тернопільської філії без консультацій із центральним офісом АТ «Укрінбанк», оскільки верхньою межею видачі таких траншів є 200\~000 гривень. Надання кредиту понад 200\~000 гривень, згідно положення про Тернопільську філію АТ «Укрінбанк», потребує погодження із керівництвом АТ «Укрінбанк». Також [PERSON] пояснював йому, що через деякий час він, шляхом укладення додаткових угод, з даного кредитного портфелю забере усіх фізичних осіб, які виступали поручителями УПП «Металоресурси». З моменту отримання першого траншу у розмірі 200\~000 гривень УПП «Металоресурси» повністю виконувало свої зобов`язання перед банком, тобто систематично здійснювало оплату усіх процентів, комісійних і інших банківських платежів. Будь-якої мети отримати грошові кошти та їх не повертати не було. У квітні 2008 року [PERSON] повідомив його про те, що у Тернопільську філію АТ «Укрінбанк» приїжджає перевірка з центрального офісу АТ «Укрінбанк», а тому він зобов`язаний знайти всіх фізичних осіб та підписати значну кількість документів «заднім» числом, а також частину документів має підписати керівництво ПП «Термет» і він сам. Ознайомившись із даними документами він зрозумів, що [PERSON] протягом 2006-2007 років повністю оформляв кредити на фізичних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] та інших осіб. Вказані особи не були ніякими поручителями, а відповідно до представлених документів були боржниками [PERSON]. Натомість, згідно бухгалтерських документів УПП «Металоресурси», саме підприємство було боржником [PERSON] та мало довгострокові зобов`язання перед ним по отриманим грошовим коштам. На його зауваження щодо введення в оману, [PERSON] повідомив про те, що зараз необхідно ці документи перед перевіркою підписати, а в подальшому він виправить ситуацію, оскільки саме він є керуючим Тернопільської філії АТ «Укрінбанк». На вказану пропозицію він не погодився і жодного документу переданого йому [PERSON] підписано не було. Однак серед вказаних документів їх певна частина вже була підписана та оформлена. У травні 2008 року на прохання керівника комісії АТ «Укрінбанк», яка здійснювала перевірку діяльності Тернопільської філії АТ «Укрінбанк», він зустрівся із ними і повністю визнав борг УПП «Металоресурси» перед [PERSON], про що вони підписали відповідний протокол та провели розмову про документальне переведення боргу на УПП «Металоресурси». Приблизно через місяць до нього знову приїхав [PERSON], який запропонував за хабар у розмірі 140\~000 гривень офіційно переоформити борг по банківським документам на УПП «Металоресурси», на що він відповів відмовою та розпочав вести офіційну переписку із Тернопільською філією АТ «Укрінбанк» про перевід боргу по банківським документам на УПП «Металоресурси». Однак, з серпня 2009 року Банк розпочав звертатись у правоохоронні органи і суди до фізичних осіб про стягнення боргу за кредитними договорами, до яких останні ніякого відношення не мають і ніяких грошових коштів ці особи не отримували. Усі переговори по вищевказаних кредитних траншах і їх переоформленню він проводив із [PERSON] Під час деяких зустрічей був присутній і начальник безпеки банку [PERSON] [PERSON] [PERSON] будь-яких розмов щодо надання вищевказаного кредиту УПП «Металоресурси» у нього не було. Під час його перебувань у приміщенні [PERSON] із [PERSON] він лише вітався і міг поговорити на загальні теми. Чи було відомо [PERSON] про діяльність його працівника [PERSON] щодо видачі УПП «Металоресурси» кредитів йому не відомо Копія прибуткового касового ордера про отримання УПП "Металоресурси" від ТФ АТ "Укрінбанк" за кредитним договором 99/07-ф коштів у сумі 150000грн. мітиться і у матеріалах справи. Відповідно до ст.1046 ЦК України, 1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, кошти за оспорюваним кредитним договором були отримані УПП "Металоресурси" безпосередньо від ТФ АТ "Укрінбанк", позивачу було відомо, про домовленість [PERSON] з працівниками банку про надання кредиту, який мав бути використаний [PERSON], тому суд приходить до переконання, що даний оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому з метою захисту прав позивача кредитний договір 99/07-ф від 24.07.2007 року слід визнати недійсним на підставі ч.5 ст.203, ст.215 ЦК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved