Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

22.02.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 08 січня 2013 року відповідач та Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба швидкого кредитування" (правонаступник за договором про відступлення права вимоги 10.12.2015 р. - Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування") уклали договір № 130108-172048, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн грн із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 730,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 21.01.2013 р.. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 06.02.2017 р. відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 58136,8 грн. (п'ятдесят вісім тисяч сто тридцять шість гривень 80 копійок) в т.ч.: 1500,00 грн - заборгованість за кредитом, 420,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 56216,80 грн - пеня.. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба швидкого кредитування" та відповідачем виникли правовідносини з договору позики, оскільки 08 січня 2013 року останній з Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба швидкого кредитування" уклали кредитний договір № 130108-172048, згідно якого Позикодавець надає Позичальнику строковий кредит у сумі 1500,00 грн з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 730,00 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у кредитному договорі строки. За договором про відступлення права вимоги від 10.12.2015 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба швидкого кредитування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєво кредитування" перейшли права вимоги за кредитними договорами в т.ч. й за договором №130108-172048 від 08.01.2013. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплатити проценти. Проте, суд враховуючи ч. 3 ст. 551 ЦК України, не може погодитися із розміром пені, яку кредитор нарахував боржнику. що перевищує тридцятикратний розмір основного зобов'язання, тому її слід зменшити до розміру основного зобов'язання у сумі 1920,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3840,00 грн в т.ч.: 1500,00 грн - сума боргу, 420,00 грн - проценти, 1920,00 грн - пеня.

Outcome: partial