Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг, про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 19.11.2012 року проживаючи та працюючи на той час в м.Симферопіль, він подав до ПрАТ КБ «Приватбанк» заяву №SAMDN25000730720263 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 мес», відповідно до змісту якої він оформив в банку депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 3900 доларів США, строком на 366 днів по 19.11.2013 року включно, під 10% річних. Для зарахування вкладу був відкритий рахунок №26355615933737. Відсотки по вкладу зараховувались на рахунок / картку №6762462083508124. 19.11.2012 року він вніс до каси банку готівкою 3900 доларів США, про що свідчить банківська квитанція. 21.11.2013 року йому було нараховано відсотки по депозиту 390,71 доларів США, які він доклав до основного рахунку, не отримуючи їх на руки, про що свідчить банківська квитанція. Сума депозиту 3900+390,71 = 4290, 71 доларів США залишилась і надалі в банку на його умовах, відповідно до п.4 Заяви, без оформлення «додаткової згоди». Станом на 21.11.2013 року ставка річних відсотків по валютному депозиту на 1 рік складала - 10%. 24.10.2013 року він уклав з ПАТ «Приватбанк» договір №SAMDN25000738792479 (вклад «Стандарт на 12 мес»), відповідно до умов якого він передав банку кошти для розміщення їх на депозитному вкладі за наступних умов: сума вкладу 50540,76 грн.; строком на 366 днів по 24.10.2014 року включно; під 18% річних. Для зарахування вкладу був відкритий рахунок №26351622392848, відсотки по вкладу зараховувались на рахунок/картку №6762462081385673. Місцем укладення договору було м.Симферопіль, де він на той час працював та проживав. Договір був виготовлений на бланку, який мав ідентифікуючий номер №1401001200413529778. По закінченню терміну дії обох депозитів - восени 2014 року він прийшов до банку і не змін отримати кошти з посиланням на те, що оскільки Приватбанк припинив свою діяльність в Криму, тому всі питання він має адресувати головному офісу в м.Дніпропетровськ. Його дзвінки на телефон 3700 - телефон Cool центра ПриватБанку - залишались без відповіді. 21.10.2017 року він письмово звернувся до Приватбанку із вимогою повідомити про долю його коштів, які перебували на депозитному рахунку і 21.11.2017 року йому було надано відповідь, якою йому було фактично відмовлено у поверненні кштів, які він передав банку як юридичній особі, відповідно до укаледного з ним договору. На думку банка, зобов'язання за договорами ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками "кримської Філії", банк не повинен виконувати, а за встановленими РФ правилами це здійснює автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників" за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя. Проте, він вважає, що припинення дяльності філії банку на території АРК не є підставою для неповернення вкладникам належних їм депозитів, розміщених на підставі договорів, укладених банком, як юридичною особою. Аргументи КБ «Приватбанк» не грунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки: договір «Стандарт» був укладений між позивачем та банком, як юридичною особою, місцерозташування якої у м.Дніпропетровську; учасником договору банківського вкладу з позивачем було саме ПАТ КБ «Приватбанк», а не «кримська Філія», і саме воно брало на себе зобов'язання по виконанню договорів; договір банківського вкладу позивача не містить вказівок на те, що при закритті Філії вкладник втрачає право на повернення своїх коштів; у договорі відсутня вказівка на обов'язкове місце виконання договору, зокрема, у тому відділенні, в якому вони укладалися, а тому відсутні підстави вважати, що при конфіскації майнового комплексу філії банку умови договору банківського вкладу можуть порушуватись. Про факт, що Приватбанк має доступ до даних його депозитних рахунків свідчить виплата банком 05.02.2018 року йому 96,84 доларів США відсотків за його депозитними вкладами. На підставі викладеного, позивач просить: розірвати договір банківського вкладу №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 р. «Стандарт, 12 мес», укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь суму вкладу та процентів, що нараховані за період з 19.11.2012р. за договором банківського вкладу № SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 р. «Стандарт, 12 мес» в розмірі 4290,71 доларів США, в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день постановлення рішення суду; розірвати договір банківського вкладу №SAMDN25000738792479 від 24.10.2013 р. «Стандарт на 12 мес», укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь суму вкладу та процентів, що нараховані за період з 24.10.2013 року за договором банківського вкладу №SAMDN25000738792479 від 24.10.2013 р. «Стандарт на 12 мес» в розмірі 50\~540,76 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що договори банківського вкладу з позивачем укладалися на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, у зв'язку з чим, відокремлені підрозділи ПАТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим припинили свою діяльність. Немає належних доказів про укладення вказаних депозитних договорів, внесення позивачем коштів та даних чи отримував позивач компенсації. У поданому до суду відзиві представник відповідача також зазначила, що у відповідності до ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06.05.2014 року №260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим в міста Севастополя". Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/1 від 21.04.2014р., було припинено ще з 21.04.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ "ПриватБанк". Окупаційна влада у травні 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ "ПриватБанк" , що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", у тому числі - банківських документів, договорів, касових документів, приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та ін. Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на території АРК та м.Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації. Відповідно до Протоколу засідання Правління ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 15.05.2014 року № 18 було прийнято рішення про припинення діяльності усіх відокремлених підрозділів Кримської філії ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на території АРК. Із зазначеного вбачається, що доступ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на даний час є обмежений ( в т.ч. і до оригіналів договорів та касових документів). Також зазначили, що РФ фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Зобов'язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в особі Кримської філії та кримськими клієнтами, виконує автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників" за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м.Севастополь, та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою. Окрім того, відповідач наразі не має правових підстав вважати доводи позивача про внесення готівкових коштів на відповідний рахунок обгрунтованими та належним чином підтвердженими. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з настуних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір №SAMDN25000730720263 в м.Сімферополі, шляхом підписанням заяви на оформлення вкладу «Стандарт, 12 мес.», в якій він підтвердив, що дана угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного договору [PERSON] оформив депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу становить 3900 доларів США, на строк - 366 днів по 19.11.2013 року включно, відсоткова ставка на дату укладення вкладу - 10% річних (особовий рахунок по вкладу 26355615933737, рахунок/карта для зарахування % по вкладу 6762462083508124). Відповідно до умов вказаного договору виплата суми нарахованих відсотків здійснюється щомісячно. Приймання додаткових внесків на вклад не здійснюється. У випадку якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично ввжається продовженим ще на один строк, вказаний в заяві, строк вклада продовжується неодноразово без явки клієнта до банку. При продовженні строку вкладу розрахунок процентів на кожен новий строк вкладу здійснюється по процентній ставці, яка діє в банку для продовжених депозитних вкладів даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод. Згідно квитанції №9 від 19.11.2012 року [PERSON] вніс в філії "Кримське РУ" Центральне відділення ПАТ КБ "ПриватБанк" 3900 доларів США до вкладу договір №SAMDN25000730720263. 24.10.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №SAMDN25000738792479 (вклад «Стандарт на 12 мес»), відповідно до якого [PERSON] передав банку кошти для розміщення їх на депозитному вкладі в сумі 50540,76 грн. на строк 366 днів по 24.10.2014 року включно, під 18% річних. Згідно п.п. 1,2 вказаного Договору, позивач має право на поповнення вкладу. Нарахування процентів на суму вкладу починається з дня, наступного за днем зарахування грошей в банк і здійснюється за кожен календарний день. Відповідно до п.п.4, 6 Договору, дія договору припиняється з виплатою всієї суми вкаладу разом з процентами, належними у відповідності з умовами договору. Якщо закінчення строку вкладу припадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий для банка день. Якщо по закінченню строку вкладу позивач не заявив банку про бажання забрати свої гроші, вклад автоматичо продовжується ще на один строк, вказаний в розділі «Дані по вкладу» вказаного договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки в банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вклада. Внесення позивачем коштів відповідно до вказаного депозитного договору підтверджується, оригіналами квитанцій ПАТ КБ "ПриватБанк" наданими представником позивача для огляду в судовому засіданні. Згідно із пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя» зобов'язано банки, в т.ч. ПАТ КБ "ПриватБанк", припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Вказане унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя - філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказані обставини підтверджуються: заявою [PERSON] №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 року на оформлення вкладу «Стандарт, 12 мес.»; квитанцією №9 від 19.11.2012 року філії "Кримське РУ" Центральне відділення ПАТ КБ "ПриватБанк"; договором №SAMDN25000738792479 від 24.10.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (вклад «Стандарт на 12 мес»). Окрім наведеного, укладення депозитного договору №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 року підтверджується зображеннями сторінки з сайту Приват 24, з якого вбачається здійнення переводу коштів з картки 6762 **** **** 8124 (зазначеної в договорі №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 року, як картка для зарахування відсотків) на картку 4149 **** **** 0657 ( належну [PERSON]М.) в сумі 97,33 доларів США. Які ним були отримані 05.02.2018 року в Хмельницькому відділенні "Центральне" ПАТ КБ "ПриватБанк", в м.Хмельницькому по вул.Проскурівській, 19, що підтверджується відповідними квитанціями ПАТ КБ "ПриватБанк" від 05.02.2018 року. Згідно ч.1ст.1058\~ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року). Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до пункту 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У пункті 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Разом з тим, згідно з частиною четвертою статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад (депозит), застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно з частиною першою статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка також підлягає розірванню за заявою клієнта у будь-який час. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Наведені норми закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Відповідно до п.п.1, 6 ст.4 вказаного Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2\~ст.651 ЦК України,\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Після закінчення строку дії договору [PERSON] 21.10.2017 року письмово звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з приводу повернення йому депозитів розміщених в Симферопільському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», але йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, тобто первинної документації по зазначеним ним рахункам. Враховуючи вищенаведене, та оскільки стороною вищевказаних договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058, 1075 ЦК України зобов'язання за договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридична особа. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та наданих ним доказів. Не надано суду і належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу коштів отриманих від позивача, згідно договорів №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 року та №SAMDN25000738792479 від 24.10.2013 року. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 21.11.2013 року йому було нараховано відсотки по депозиту №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 року в сумі 390,71 доларів США, які він доклав до основного рахунку. Не підтверджує вказаних обставин і квитанція ПАТ КБ "ПриватБанк" від 21.11.2013 року, оскільки згідно вказаної квитанції кошти в сумі 390, 71 доларів США були зараховані на р/р отримувача 26205601612918, призначення переказ між своїми рахунками. Будь-яких відомостей про те, що вказані кошти було внесено на депозит, згідго договору №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 року, вказана квитанція не містить. Також слід зазначити, що згідно ч.ч.1,3\~ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 99 Конституції\~України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до\~ст. 192 ЦК\~України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14\~постанови від\~18\~грудня 2009\~р.\~№ 14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК ; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").\~У зв'язку з наведеним вище, слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити частково: розірвати договір банківського вкладу №SAMDN25000730720263 від 19.11.2012 р. «Стандарт, 12 мес», укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу за вказаним договором в розмірі 3900 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 17.09.2018 року 28.15грн. за 1 долар США - 109785грн.; розірвати договір банківського вкладу №SAMDN25000738792479 від 24.10.2013 р. «Стандарт на 12 мес», укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму вкладу за вказаним договором банківського вкладу в розмірі 50\~540,76 гривень. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ч.3\~\~ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів",\~\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ПАТ КБ «Приватанк» слід стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1603,30грн. (163086грн. (4290,71 долар США х 26.23=112545,32грн. + 50540,76грн.) /100=1630,86; 160325,76/1630,86=98,31%; 1630,86/100х98,31%=1603,30 грн.).

Outcome: partial