Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліменті на утримання дітей, а також [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] є матрі`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] є [PERSON] . Батько [PERSON] записаний відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку служби у справах дітей, як діти, що проживають у сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 17.09.2018 року комісією з питань захисту прав дитини Красноградської РДА розглянуто питання про вилучення дітей, оскільки діти перебували в антисанітарних умовах та голодні, подальше перебування їх в обстежуваному приміщенні було небезпечним. Наказами Служби у справах дітей від 29.10.2018 року " Про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах" та "Про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах" тимчасово влаштовано : [PERSON] у сім`ю родичів - [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , з подальшим влаштуванням на правах підопічного; [PERSON] -в сім`ю знайомого [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . При розгляді комісією з питань захисту прав дитини Красноградської РДА 19.06.2019 року питання про позбавлення батьківських прав батьків [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що з 17.09.2018 року батьки з дітьми не спілкуються, не виявляють зацікавленості в їх подальшій долі, не забезпечують їх матеріально, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавляться їх успіхами, станом здоров`я. Батьки усунулися від своїх батьківських обов`язків. Після влаштування дітей на тимчасове спільне проживання до інших родин, мати та батько не усунули причини, які перешкоджали належному вихованню дітей. В судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до поданої заяви просили розглядати справу без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі в судове засідання не прибули, повідомлені про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 21.04.2020 р. Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим до дату, час і місце розгляду справи. Так як відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи [PERSON] є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , батько [PERSON] записаний відповідно до ст.135 СК України. Вказане підтверджується свідоцтвами про народження дітей та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначнням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17.09.2018 року сім`ї [PERSON] проведеного начальником служби у справах дітей Красноградської РДА - Кухлій О.Л., ст. інспектором СЮП Красноградського ВП - Роменською Л.В . , за адресою [ADDRESS] , встановлено, шо в квартирі безлад, білизна брудна, постільна білизна відсутня. Для дітей відсутні продукти харчування. Мати зловживає спиртними напоями. Вирішено вилучити дітей у матері. Наказом Красноградської РДА № 46-СЖО від 29.10.2018 року "Про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах" тимчасово влаштовано [PERSON] на тимчасове спільне проживання в сім`ю знайомого [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , з 29.10.2018 року до вирішення подальшої долі малолітньої дитини. Наказом Красноградської РДА № 46-СЖО від 29.10.2018 року "Про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах" тимчасово влаштовано [PERSON] у сім`ю родичів - [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , з 29.10.2018 року до вирішення подальшої долі малолітньої дитини. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини № 39 від 19.06.2019 року "Про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] " по відношенню до малолітніх дітей, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей, малолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] ; позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , від 04 лютого 2020 року № 01-58/249, орган опіки та піклування, Красноградська районна державна адміністрація вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] ; та [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] доцільним . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей(п.15). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно із статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. [PERSON] за час проживання з нею сина [PERSON] , [INFO] , [INFO] року, 06.04.2018 року притягувалась до адміністравтиної відповідальності, передбаченої ст.184 КУпАП, а саме за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітнього сина. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але на території сільської ради не проживає. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 05.10.2018 року , подання державного виконавця Красноградського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області задоволено та оголошено розшук боржника [PERSON] . Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності доводять, що в порушення вимог ст. 150 СК України, [PERSON] та [PERSON] не належно виконують конституційний обов`язок, щодо належного виховання своїх дітей, а саме не піклуються належним чином про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; безпечних санітарно-гігієнічних та побутових умов, які б не завдавали шкоди фізичному та розумовому розвитку дітей. З моменту вилучення дітей та влаштування їх у родини знайомого та рідні, зокрема мати [PERSON] не проявила інтересу до дітей , не зробила жодного кроку по виправлення ситуаці, що склалася. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про свідоме ухилення [PERSON] та [PERSON] від виховання дітей. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позбавлення батьківських прав матері [PERSON] щодо її дітей та [PERSON] відносно сина [PERSON] . Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А отже, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку(доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття підлягають задоволенню в повному обсязі. За рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 19.01.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 05.01.2017 року і до повноліття дитини, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 грн. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати удових витрат,з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встновленому Кабінетом Міністрів України. На підставі статті 165, 166, 18-182 СК України, Законом України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved