Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Територіальної громади села Лукашівка в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, у якому просять визнати: за [PERSON] право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], за [PERSON] визнати право власності на Ѕ частину зазначеного домоволодіння, як за членом колишнього колгоспного двору. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON], який є чоловіком позивачки [PERSON] Зазначають, що є спадкоємцями першої черги за законом та за заповітом після його смерті, виконали вимоги ст. 1268, 1269 ЦК України та звернулися до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з тим, що в правовстановлюючому документі на будинок, який видано на ім'я [PERSON], не зазначена інформація про інших членів колгоспного двору нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право власності на частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка [PERSON] вказує на те, що, як член колишнього колгоспного двору своє право власності на частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у встановленому законом порядку не зареєструвала, оскільки правовстановлюючий документ було видано лише на голову колгоспного двору, вона позбавлена можливості здійснити це у позасудовому порядку, тому виникла необхідність звернення до суду. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади села Лукашівка в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явилася, надала заяву, у якій просить справу розглянути без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх права та взаємовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], про що виконавчим комітетом Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 28 (а.с.18). Заповітом від 22 березня 2017 року, посвідченим секретарем виконкому Анисівської сільської ради Герасименко Н.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 4 [PERSON], на випадок своєї смерті, заповів все своє майно [PERSON] (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами у [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності від 25 лютого 1992 року (а.с.23). Згідно довідки Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 222 від 18 лютого 2019 року, за записами погосподарських книг за 1991-1995 роки за адресою: [ADDRESS], станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON] та його дружина [PERSON]. Господарство відносилось до категорії «колгоспний двір», де [PERSON] був головою господарства, а [PERSON] членом колгоспного двору, які мала рівне право на майно колгоспного двору, а отже і на житловий будинок з господарськими спорудами (а.с. 33). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS]. Разом з ним за вищевказаною адресою була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] (а.с.32). Відповідно довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 931 від 26 грудня 2018 року житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить в цілому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 25 лютого 1992 року. Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість об'єкта становить 105 749 грн. За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори, 12 жовтня 2018 року була відкрита спадкова справа № 618 після померлого [INFO] [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом. 12 жовтня 2018 року до нотаріальної контори звернулась дружина спадкодавця [PERSON], яка відмовилась від своєї частки у спадковому майні після смерті чоловіка [PERSON] Постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину житлового будинку, у зв'язку з тим, що не зазначена інформація про інших членів колгоспного двору, оскільки правовстановлюючий документ було видано лише на голову колгоспного двору (а.с.22). Згідно з ч. І ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились до його смерті. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність" кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати відповідні свідоцтва про право власності на будинок, оскільки у правовстановлюючому документі на житловий будинок не визначена частка кожного на даний будинок, так як дане домоволодіння відносилося до господарства "колгоспний двір", тому право позивачів підлягає судовому захисту шляхом визнання за ними права власності на спірне домоволодіння. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], за позивачем [PERSON] визнати право власності на Ѕ частину зазначеного домоволодіння, як за членом колишнього колгоспного двору. На підставі викладеного,

Outcome: approved