Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за договорами банківського вкладу. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно банківських вкладів №004-02502-050514 від 05.05.2014 року, №003-02501-060514 від 05.05.2014 року, №002-02516-040814 від 04.08.2014 року, строк дії яких закінчився в листопаді 2014 року, банк зобов'язаний був повернути його кошти і нараховані відсотки в сумі 90286 грн. Проте, після закінчення термінів угод, банк його кошти не повернув, а перевів їх на його основний рахунок та повертав частинами на протязі 20 днів з меншими відсотками, а саме: 13% замість 25,5%. Також вказує, що 07.12.2015 року закінчився термін угоди банківського вкладу №001-02581-100614 та №004-02502-100614 від 10.06.2014 року. Однак, при звернення до відповідача, останній також не повернув належні йому кошти та самочинно, без його згоди, перевів кошти на поточний рахунок та продовжував провертати їх частинами. В зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на його користь 67021,33 грн. невиплачених коштів за банківськими вкладами з врахуванням індексу інфляції та пені. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 55491 грн. невиплачених коштів з врахуванням індексу інфляції та пені. В решті позов підтримав з підстав, викладених в заяві та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено договори банківського вкладу (депозиту) " 8 років разом" у гривнях №004-02502-100614 від 10.06.2014 року на суму 35 000,00 грн. строком до 07 грудня 2014 року, №001-02581-100614 від 10.06.2014 року на суму 30 000,00 грн. строком до 07 грудня 2014 року, №003-02501-060514 від 06.05.2014 року на суму 31 750,00 грн. строком до 02 листопада 2014 року, №004-02502-050514 від 05.05.2014 року на суму 30 000,00 грн. строком до 01 листопада 2014 року та договору банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" у гривнях №002-02516-040814 від 04.08.2014 року на суму 24 477,00 грн. строком до 03 вересня 2014 року (а.с. 3-7). Відповідно до п. 1.8 зазначених договорів, зарахування вкладу на рахунок здійснюються з власного поточного рахунку, відкритого на ім'я вкладника, або готівкою через касу банку в день укладання договору банківського вкладу. При цьому, згідно п. 1.9 договорів, нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, відповідно до умов депозитів, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів [NUMBER], відкритий на ім'я вкладника. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк до дня, який передує його поверненню вкладникові. Як слідує зі змісту вимог ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку за договором банківського вкладу вважаються виконаними з моменту повернення вкладу вкладнику. Проте, як слідує із виписок по поточному рахунку, позивачу на підставі його звернень до АТ "Дельта Банк", за період з 01.05.2014 по 21.01.2015 року, було видано 108 524,15 грн. і станом 21.01.2015 року на поточному рахунку [NUMBER], відкритому за умовами договору банківського рахунку фізичної особи, містяться кошти в розмірі 42702,85 грн., тобто кошти належні йому до виплати за вказаними договорами (а.с.). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, зважаючи, що позивач у відповідності до заявлених вимог просить стягнути кошти за згаданими вище договорами, однак не з тих рахунків, на які вони переховані у відповідності до їх умов і якими передбачено перерахування їх на поточний рахунок, де вони знаходяться, про що ствердив в судовому засіданні представник відповідача та підтверджується виписками по них, то суд не вправі вийти за межі заявлених вимог, а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed