Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з зазначеним позовом, в якому пояснив, що вона працювала на посаді старшого бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплекту ПАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", наказом № 1493-ос від 13.05.2013 р. її було звільнено з вказаної посади у звязку із скорочення штату працівників. Однак позивач з таким наказом не погоджується та вважає його незаконним у звязку з тим, що на момент винесення попередження про звільнення та винесення спірного наказу у позивачки було встановлено вагітність, а тому вона відповідно до норм КЗпП України не могла бути звільнена у звязку із скороченням штату працівників. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, разом з тим, позивач в позовній заяві просить справу розглядати без її участі у звязку із перебігом вагітності. Відповідач в судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до наказу № 1493-ос позивача [PERSON] звільнено 13.05.2013 р., у звязку з чим позивач пропустив строк звернення до суду для вирішення спору про звільнення. Разом з тим, в позовній заяві позивач просить поновити строк звернення до суду, оскільки остання перебуває в стані вагітності з тяжким перебігом та загрозою її переривання, про що додала до позовної заяви відповідні довідки. У звязку з чим суд вважає поважними причини пропуску місячного строку для звернення до суду для вирішення спору про її звільнення та вважає за потрібне поновити позивачу строк для звернення до суду. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, 11.03.2013 р. позивача було попереджено про звільнення із займаної посади у звязку із змінами в організації виробництва та праці (скорочення штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України, наказ від 15.02.2013 р. № 40). Позивач з таким повідомлення не погодилась, про, що зазначила у вказаному попередженні, оскільки згідно довідки інституту педіатрії, акушерства та гінекології від 30.05.2013 р. у позивача встановлено вагітність строком на 4-5 тижнів та на момент видачі вказаної довідки позивачу було рекомендована зберігаюча терапія. Однак, наказом від 13.05.2013 р. № 1493-ос позивача було звільнено з посади старшого бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу ПАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" у звязку із скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Як вбачається зі змісту наказу № 1493-со від 13.05.2013 р. позивача було звільнено у звязку із скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Таким чином відповідач незаконно звільнив позивача, оскільки таке звільнення заборонене ч. 2 ст. 184 КЗпП України. У звязку з чим суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення вимоги позивача про поновлення її на роботі, у звязку з незаконним звільненням. Також відповідно до ч. 2 ст. 235 ст. КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до наказу № 1493-ос від 13.05.2013 р. позивач 14.05.2013 р. вже не працювала у ПАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", а днем винесення рішення про поновлення на роботі є 30.01.2014 р., тобто час вимушеного прогулу позивача становить 261 день. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) від 14.05.2013 р. № 3.01-1-03/1139 середньоденна заробітна плата позивача становить 210 грн. 64 коп. Таким чином сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 261 день становить 54 977 грн. 04 коп. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 42, 43, 184, 223, 234, 235 КЗпП України ,

Outcome: approved