Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (далі - ТзОВ "Порше Мобіліті") адвокат Здоренко В.Є. звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача 772 281 грн заборгованості за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2012 року між [PERSON] та ТзОВ "Порше Мобіліті" укладено кредитний договір №500006737, відповідно до умов якого товариство надало, а відповідач отримав кредит у розмірі 228 368 грн 31 к., що є еквівалентом суми 27 890 доларів США 61 цент, строком на 60 місяців. Цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля марки "VW", модель "Passat B7", кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 968 куб.см, 2012 року випуску. За умовами кредитного договору сторони визначили процентну ставку на рівні 9,90% на рік та передбачили, що вона є змінною. Повернення кредиту, згідно з умовами договору, передбачено частками щомісячно на відповідну дату. Строк повернення кредиту - 60 місяців. 26 серпня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року, згідно з якою ТзОВ "Порше Мобіліті" надало [PERSON] додатковий кредит у розмірі 85 977 грн 43 к., що є еквівалентом 6 321 долара США 87 центів, на дату укладання договору, з цільовим призначенням - для сплати страхових платежів. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 06 грудня 2012 року, сторони 10 грудня 2012 року уклали договір застави транспортного засобу № 50001896, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А. та зареєстрований в реєстрі за №2830. На підставі вказаного договору застави до Реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний запис про обтяження автомобіля марки "VW", модель "Passat B7", кузов № [NUMBER] , 2012 року випуску, н.з. [NUMBER] . Незважаючи на погоджені умови та положення цивільного законодавства, починаючи з січня 2014 року відповідач за первісним позовом почав систематично порушувати свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів, а з березня 2015 року взагалі припинив плату платежів. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за [PERSON] почала рахуватись заборгованість. За таких обставин ТзОВ "Порше Мобіліті" було вимушене звернутися з вимогою за вихідним №50006737 від 05 жовтня 2015 року про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Станом на день формування вимоги - 05 жовтня 2015 року - сума (тіло) кредиту становила еквівалент 13 780 доларів США 21 цента, що станом на 04 жовтня 2015 року відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ "Креді Агріколь Банк" (21, 134 грн за 1 долар США) становило 291 230 грн 96 к., а заборгованість по виставленим рахункам склала 162 862 грн 49 к. Вказана вимога отримана відповідачем 01 грудня 2015 року, останнім строком повернення кредиту, відповідно до умов договору, було 31 грудня 2015 року, однак борг не було сплачено, а відповідач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року, в задоволенні якого рішенням суду від 08 липня 2015 року відмовлено (рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ). В січні 2016 року ТзОВ "Порше Мобіліті" було пред`явлено позов до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом її реалізації на електронних торгах відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", встановивши початкову вартість предмета застави у розмірі 304 491 грн 09 к. Як зазначає представник ТзОВ "Порше мобіліті", підставою для звернення до суду з даним позовом слугувало те, що [PERSON] свої зобов`язання перед товариством за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року не виконав. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТзОВ "Порше Мобіліті" станом на 06 лютого 2020 року складає 772 281 грн 00 к. з розрахунку: - заборгованість по виставленим рахункам за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 56 415 грн 13 к.; - 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 8 336 грн 86 к.; - втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 30 580 грн 50 к., - заборгованість по виставленим рахункам за період з листопада 2015 року (після вимоги) по грудень 2017 року з платежів у повернення додаткового кредиту та сплати процентів в розмірі 106 634 грн 80 к.; - 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення додаткового кредиту та сплати процентів в розмірі 10 129 грн 25 к.; - втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення додаткового кредиту та сплати процентів в розмірі 32 602 грн 77 к.; - заборгованість за тілом кредиту (невиплачена сума кредиту) у розмірі 291 230 грн 96 к.; - 3% річних за час прострочення повернення тіла кредиту за період з 01 січня 2016 року (останній день виконання грошового зобов`язання за вимогою №50006737 від 05 жовтня 2015 року) по 05 лютого 2020 року, в розмірі 35 830 грн 96 к.; - втрати від інфляції за час прострочення повернення тіла кредиту 133 648 грн 10 к., - штраф в розмірі 20% від суми кредиту, згідно з п. 8.2. Загальних умов кредитування в розмірі 45 673 грн 66 к., - штрафні санкції відповідно до п. 8.3. Загальних умов кредитування в розмірі 8 019 грн 80 к.; - компенсація понесених витрат (п. 8.5. договору) в розмірі 13 178 грн 21 к. Крім того, представник позивача за первісним позовом просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Порше Мобіліті" понесені судові витрати. Ухвалою від 10 березня 2020 року позовну заяву ТзОВ "Порше Мобіліті" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 31 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ТзОВ "Порше Мобіліті" за підписом адвоката Збіглея І.В., в якому останній просить відмовити в задоволенні позову товариства за необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки зобов`язання його довірителя за кредитним договором №50006737 припинено виконанням, проведеним належним чином. Крім того, представником [PERSON] адвокатом Збіглеєм І.В. подано суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у звязку з чим просить відмовити у задоволенні позову ТзОВ "Порше Мобіліті". На обґрунтування заяви вказує, що умовами договору було встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. Тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу (траншу). Позивач за первісним позовом про порушення щомісячних платежів зі сторони [PERSON] дізнався (був обізнаний), починаючи з березня 2015 року. Токим чином, на думку представника [PERSON] , строк позовної давності звернення до суду за платежами у березні 2015 року закінчився у квітні 2018 року, а платежами у квітні 2015 року - в травні 2018 року, в той час як ТзОВ "Порше Мобіліті" звернулось до суду тільки 12 лютого 2020 року. Адвокат Збіглей І.В. також вказує, що, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в січні 2016 року, який розглянутий по суті судом, товариство перервало строк позовної давності у спорі з відповідачем і такий сплинув, відповідно, 19 січня 2019 року. Тому при зверненні до суду з позовом у цій справі (№338/208/20) щодо тієї ж суми кредитної заборгованості, але шляхом її стягнення, позивач - відповідач пропустив строк позовної давності. 31 березня 2020 року [PERSON] подав зустрічний позов до ТзОВ "Порше Мобіліті", в якому просить визнати припиненим на підставі його повного виконання кредитний договір №50006737 від 06 грудня 2012 року, укладений між ним та товариством, а також визнати припиненим на підставі припинення основного зобов`язання договір застави транспортного засобу №50006737 від 10 грудня 2012 року, що був укладений між ним та ТзОВ "Порше Мобіліті", посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., реєстровий запис №2830. На обґрунтування зустрічного позову зазначає, що у правовідносинах, що склались між ним і ТзОВ "Порше мобіліті" має місце допущення прострочення зі сторони кредитора, оскільки він не вчинив дії, до вчинення яких він ( [PERSON] ) не міг виконати свій обов`язок за відповідним кредитним договором. Як наслідок, відсутнє порушення зобов`язання з його сторони як боржника, що у свою чергу унеможливлює стягнення з нього заборгованості за відповідний період. 03 квітня 2015 року у відповідності до положень та приписів п. 7.3. розділу 7 кредитного договору він надіслав заяву (повідомлення) до ТзОВ "Порше Мобіліті" про дострокове розірвання кредитного договору з 15 квітня 2015 року, яка отримана товариством 17 квітня 2015 року. Однак всупереч вимогам, передбаченим п. 3.1., 7.3. кредитного договору, жодного рахунку для сплати на його адресу надіслано не було, як і не надано нового графіка погашення кредиту. Тобто в порушення вказаних пунктів кредитного договору, ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", кредитодавець свої зобов`язання щодо видачі рахунку (включаючи суму дострокового погашення, проценти, комісія) не виконав, чим допустив прострочення прав кредитора. В подальшому він звернувся до експертів з метою проведення економічного дослідження по кредитному договору №50006737 від 06 грудня 2012 року з метою встановлення загальної заборгованості за кредитом станом на 03 квітня 2015 року. Згідно з висновком експерта Тарасюка С.Ю. №0113 від 22 вересня 2017 року, заборгованість за основним кредитом станом на 03 квітня 2015 року становила 85 936 грн 10 к. Зазначену суму сплатив на рахунок товариства 13 жовтня 2017 року. З огляду на те, що загальна сума споживчого кредиту становила 228 368 грн 31 к., а сума сплачена на момент розірвання угоди (03 квітня 2015 року) - 198 962 грн 50 к., доповнена сплатою додаткових платежів в розмірі 85 936 грн 10 к., що загалом становить 284 898 грн 60 к., вважає, що зобов`язання за кредитним договором від 06 грудня 2012 року припинено виконанням, проведеним належним чином, отже в похідний від нього правочин - договір застави транспортного засобу - також підлягає визнанню припиненим. 14 квітня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення боргу за кредитним договором за підписом представника ТзОВ "Порше Мобіліті", в якій адвокат Здоренко В.Є., посилаючись на умови договору №50006737 від 06 грудня 2012 року, зазначає, що [PERSON] не виконані взяті на себе зобов`язання, тому просить задоволити позовні вимоги ТзОВ "Порше Мобліті" в повному обсязі. 21 травня 2020 року представником [PERSON] направлено на адресу суду заперечення на відповідь на відзив. Адвокат Збіглей І.В. з підстав, викладених у запереченні, просить відмовити в задоволенні позову ТзОВ "Порше Мобіліті" до його довірителя. Представник ТзОВ "Порше Мобіліті" подав суду 26 травня 2020 року заперечення на заяву сторони відповідача [PERSON] про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у якій заначив про безпідставність такої заяви з огляду на здійснення відповідачем за первісним позовом 12 жовтня 2017 року платежу в розмірі 85 936 грн 10 к., що свідчить про вчинення ним дій про визнання свого боргу та є, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, підставою для переривання перебігу позовної давності. Ухвалою від 09 червня 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТзОВ "Порше Мобіліті" про визнання припиненими кредитного договору та договору застави транспортного засобу, яка надійшла на адресу суду 31 березня 2020 року, прийнято до спільного розгляду і об`єднано в одне провадження з первісним позовом ТзОВ "Порше Мобіліті" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 03 липня 2020 року у справі за клопотанням представника відповідача - позивача [PERSON] адвоката Збіглея І.В. призначено судово-економічну експертизу. 25 червня 2020 року представником позивача-відповідача подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якій він просить в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. 14 липня 2020 року представником відповідача-позивача адвокатом Збіглеєм І.В. подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій він просить позов його довірителя [PERSON] задоволити. Заслухавши представника позивача - відповідача адвоката Здоренка В.Є., відповідача - позивача [PERSON] та його представника адвоката Збіглея І.В., пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов ТзОВ "Порше Мобіліті" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що підлягає до часткового задоволення, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТзОВ "Порше Мобіліті" про визнання припиненими кредитного договору та договору застави транспортного засобу слід відмовити. Судом встановлено, що 06 грудня 2012 року між ТзОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] укладено кредитний договір №50006737, відповідно до якого товариство зобов`язалось надати [PERSON] кредит у сумі 228 368 грн 31 к., що еквівалентно станом на дату укладання договору 27 890 доларам США 61 центу, строком на 60 місяців, з процентною ставкою 9,90%, яка є змінною відповідно до п. 2.3. Загальних умов кредитування, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки "VW", модель Passat B7, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 968 куб.см, рік випуску 2012, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути товариству кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Як зазначено в пп. 1.3.1. п.1.3. Розділу 1. Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Відповідно до пп. 1.4.3. п. 1.4. Розділу 1. Загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення Кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, Позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення Кредиту звертається до Компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення Кредиту . Згідно з п. 3.2., пп. 3.2.1. п. 3.2. Розділу 3. Загальних умов кредитування сторони погодили, що компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку порушення позичальником термінусплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць. Відповідно до п. 3.3. Розділу 3., позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню, протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 10 грудня 2012 року між сторонами укладений договір застави транспортного засобу №50006737, за яким відповідачем-позивачем передано в заставу автомобіль марки "VW", модель "Passat 2.0", кузов № [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , об`єм двигуна 1 968 куб.см, рік випуску 2012 (т. 1 а.с.45 - 48). 26 серпня 2014 року між сторонами укладено договір про внесення змін /Додаткову угоду №1 до кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1.1., п. 1.2. додаткової угоди, ТзОВ "Порше Мобіліті" було надано [PERSON] додаткову суму кредиту в сумі еквіваленту 6 321 долара США 87 центів в українських гривнях, а відповідач-позивач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути товариству суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, всіх додатків, що є його невід`ємними частинами, та цієї додаткової угоди. Сторони встановили, що на дату укладання додаткової угоди еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін, дорівнює 85 977 грн 43 к. Цільове призначення додаткового кредиту - сплата страхових платежів. Згідно з п.1.10.1., 1.10.3. додаткової угоди, надання додаткового кредиту здійснюється, починаючи з дати укладення цієї додаткової угоди, додатковий кредит надається рівними частинами щомісячно. Строк кредитування за цією додатковою угодою дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору. Відповідно до п. 1.4., додатковий кредит надається компанією позичальнику шляхом перерахування компанією на користь страхової компанії, зазначеної в п.1.2. (Страхова компанія "Уніка"), грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають сплаті компанією рівними місячними платежами (т. 1 а.с. 34 - 43). ТзОВ "Порше Мобліті" направлено на адресу [PERSON] вимогу (повідомлення) за вих. № 50006737 від 05 жовтня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором в розмірі 454 093 грн 45 к., складовими якої є: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 13 780 доларів США 21 цента і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ "Креді Агріколь Банк" складає 291 230 грн 96 к., несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 147 020 грн 31 к., штрафні санкції відповідно до п. 8.3. договору в сумі 14 567 грн 18 к., витрати, понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості, в сумі 1 275 грн (т. 1 а.с. 49 - 50). Вказана вимога отримана відповідачем - позивачем 01 грудня 2015 року, але у визначений в ній строк не виконана (т. 1 а.с.52). У відповідь на вимогу [PERSON] направлено на адресу ТзОВ "Порше Мобіліті" лист від 04 грудня 2015 року, в якому останній зазначив, що сума вимоги визначена (розрахована) товариством невірно. Зауважує, що кредитний договір ним було достроково розірвано з 15 квітня 2015 року у відповідності до положень та приписів п.п.7.3. п. 7 його умов, про що ТзОВ "Порше Мобіліті" повідомлено ним письмово в порядку та строки , що передбачені кридитним договором, заявою від 03 квітня 2015 року. З огляду на викладене, відповідач - позивач вказує, що нараховані за розірваним кредитним договором платежі, починаючи з 15 квітня 2015 року, є незаконними та такими, що здійснені товариством в односторонньому порядку. Повідомив, що вимога ТзОВ "Порше Мобіліті" ним відхилена (т. 1 а.с. 53). 12 жовтня 2017 року відповідачем-позивачем здійснено платіж на суму 85 936 грн 10 к. Як зазначено у примітці платіжного документа, платіж здійснено на повне погашення заборгованості за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року, розрахунок якої проведено судовим експертом (т. 1 а.с. 57). У зведених облікових виписках з рахунку клієнта [PERSON] , сформованих 05 жовтня 2015 року та 31 січня 2020 року, відображено дати та суми отриманих від боржника коштів на погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами, відшкодування страхового платежу, штрафу та пені, розподіл таких коштів. Останній платіж зараховано 13 жовтня 2017 року (т. 1 а.с. 153 - 156, 157 - 161). Відповідно до інформаційної довідки щодо обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ "Креді Агріколь Банк", станом на 02-04 жовтня 2015 року курс долара США до гривні становив 21,134 (т. 1 а.с. 165). 08 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі №755/8895/15-ц за позовом [PERSON] до ТзОВ "Порше Мобіліті" про захист прав споживача шляхом визнання окремих положень кредитного договору недійсними, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 198 -203). Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року відхилено касаційну скаргу, подану представником [PERSON] , залишено без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 212 - 215). В січні 2016 року ТзОВ "Порше Мобіліті" звернулось в суд із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (справа №338/55/16-ц). Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2017 року позов задоволено частково. Зазначене рішення скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року та ухвалено у справі нове рішення, яким відмовлено товариству у задоволенні позову до [PERSON] про звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 грудня 2012 року №50006737 у розмірі 727 689 грн 19 к. на предмет застави - автомобіль марки "VW", модель "Passat B7", кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1 968 куб.см, 2012 року випуску, що належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів (т. 1 а.с. 204 - 211). Відповідно до висновку експерта №1844/20-28/254-257/21-28 від 01 лютого 2021 року за результатами прведення судової економічної експертизиу цивільній справі з додатками, згідно з наданими на дослідження документами, станом на 10 березня 2020 року [PERSON] за кредитним договором №50006737 сплачено кошти на загальну суму 187 756 грн 65 к. (відповідно до квитанцій) та 284 898 грн 20 к. (згідно зі зведеними обліковими виписками з рахунку [PERSON] ). Розбіжність в сумах сплачених коштів виникла внаслідок непридатності для дослідження окремих квитанцій або ж їх відсутності в матеріалах справи. Враховуючи відсутність відповідного обліку забогованості, встановити розмір загальної заборгованості у валюті кредиту станом на 03 квітня 2015 року та станом на 10 березня 2020 року [PERSON] перед ТзОВ "Порше Мобіліті" за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року, виходячи з графіків погашення кредиту, не видається за можливе (т. 4 а.с. 3 - 22). В ході розгляду справи за клопотанням сторони позивача-відповідача допитано експерта [PERSON] , який суду повідомив, що він працює на посаді судового експерта в Івано-Франківському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ним надано висновок №1844/20-28/254-257/21-28 у справі №338/208/20. Підтримав висновки, до яких він прийшов за результатами проведення судової економічної експертизи. З огляду на те, що первинні документи, а також зведені облікові відомості надані на дослідження, не дають можливість ідентифікувати платежі в розрізі платежів по тілу кредита, процентів, пені, штрафів тощо, то встановити розмір загальної заборгованості за кридитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року, не видалося можливим. Крім того, на його думку, виставлені ТзОВ "Порше Мобіліті" рахунки-фактури не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо первинних документів, оскільки не містять підпису [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд застосовує наступні норми права. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначено, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічно, у постанові Великої палати Верховного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18) зазначено, що Велика палата Верховного суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15-ц, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Таким чином, направивши вимогу [PERSON] , датовану 05 жовтня 2015 року, про дострокове повернення кредиту, ТзОВ "Порше Мобіліті" змінило строк кредитування та відповідно до пункту 3.3. Загальних умов кредитування визначило у національній валюті України суму заборгованості, що підлягає поверненню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу, тобто до 31 грудня 2015 року (з урахування того, що вимогу позичальником отримано 01 грудня 2015 року). Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тому станом на 05 жовтня 2015 року у нього виникла заборгованість за тілом кредиту (невиплачена сума кредиту відповідно до графіку погашення кредиту), що становить еквівалент 13 788 доларі США 21 цент, відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ "Креді Агріколь Банк" (21,134 грн за 1 долар США) становить 291 230 грн 96 к. Вказана сума заборгованості за тілом кредиту нарахована товариством відповідно до вимог п. 1.3.1. розділу 1 Загальних умов кредитування на дату формування вимоги та підлягає стягненню з відповідача-позивача на користь ТзОВ "Порше Мобіліті". Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 06 грудня 2012 року у нього утворилась заборгованість по виставленим платежам за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року (до вимоги) з платежів у повернення кредиту та сплати процентів, розмір якої - 56 415 грн 13 к. - розраховано ТзОВ "Порше Мобіліті" з врахуванням сплачених відповідачем-позивачем 12 жовтня 2017 року грошових коштів в сумі 85 936 грн 10 к. на погашення заборгованості в розмірі. Суд приходить до висновку про задоволення вказаної позовної вимоги позивача-відповідача. Пунктом 5.5. Загальних умов кредитування передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією. Страхування майна забезпечується на наступних умовах: строк страхування - не менше одного року з дня укладення договору застави з переукладанням/продовженням строку страхування на кожний наступний рік, при цьому позичальник зобов`язаний упевнитись, що страхова компанія є авторизована компанією, в протилежному випадку позичальник укладає договір страхування майна з іншою автоматизованою страховою компанією; застраховані ризики - пошкодження, втрата або знищення майна; страхова сума - повна вартість майна з виплатою страхового відшкодування компанії (вигодонабувач за страхуванням) в межах заборгованості позичальника за кредитним договором. Здійснювати щорічне страхування зазначеного майна на вказаних умовах до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Невідкладно надавати компанії оригінали відповідних полісів страхування. Положеннями п. 5.6. Загальних умов сторони погодили, що якщо позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаним у п. 5.5 Загальних умов, позичальник дає згоду і доручає ТзОВ "Порше Мобіліті" здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені останньою у зв`язку із виконанням даного доручення. На виконання зазначених умов кредитного договору, 10 грудня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА", як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001016 (т. 1 а.с. 54 -56). Вигодонабувачем у договорі страхування вказано ТзОВ "Порше Мобіліті". Як зазначено в п. 1.2. договору про внесення змін /Додатковій угоді №1 до кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року, цільове призначення наданого позичальнику додаткового кредиту - сплата страхових платежів. [PERSON] певний час належно виконував свої зобов`язання за додатковою угодою №1 до кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року. Однак, починаючи з листопада 2015 року по грудень 2017 року у відповідача-позивача виникла зоборгованість по виставленим рахункам з платежів у повернення додаткового кредиту. Разом з тим, ТзОВ "Порше Мобіліті", на підставі п. 5.6. Загальних умов кредитування, у вказаний період вчасно та у повному обсязі виконувало свої обов`язки перед ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" за умовами договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001016, сплативши необхідні страхові платежі самостійно, свідченням чого є відповідні реєстри договорів Каско та платіжні доручення з листопада 2015 року по грудень 2017 року (т. 1 а.с. 58 - 152) Отже з [PERSON] на користь товариства слід стягнути 55 886 грн 48 к. на погашення суми додаткового кредиту (сума коштів по виставленим ТзОВ "Порше Мобіліті" відповідачу-позивачу рахункам-фактурам, т. 3 а.с. 215 -240). При цьому вимога про стягнення з [PERSON] нарахованих процентів за користування додатковим кредитом задоволенню не підлягає, з огляду на те, що пред`явивши вимогу про дострокове стягнення кредитних коштів, відповідно до ст. 1050 ЦК України, право позивача на нарахування процентів припинено. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26 жовтня 2018 року у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року у справі №918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. З огляду на викладене, зважаючи на те, що суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог ТзОВ "Порше Мобіліті" в частині стягнення з [PERSON] 291 230 грн 96 к. заборгованості за тілом кредиту, 56 415 грн 13 к. заборгованості зі сплати щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та процентів за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року, 55 886 грн 48 к. заборгованості за кредитом (додаткова угода) , з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача слід стягнути 3 % річних від зазначених прострочених сум, однак за останні 3 роки, що передували подачі позову, а не за періоди, вказані позивачем в його розрахунках. Так, ТзОВ "Порше Мобіліті" просить стягнути з [PERSON] 3% річних від простроченої суми зі сплати щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та процентів за період з 16 червня 2015 року до 06 лютого 2020 року. Однак, з огляду на вищевикладене, такі слід стягнути за період з 13 лютого 2017 року до 12 лютого 2020 року (дати, що передує дню направлення представником ТзОВ "Порше Мобіліті" поштовим зв`язком до суду позовної заяви, т. 1 а.с. 224). Розрахунок 3% річних судом проведено за формулою: (проценти) = (сума боргу) ? (процентна ставка (%) / 100% ? (кількість днів) / (кількість днів у році), де: (сума боргу) - сума простроченого боргу; (процентна ставка (%) - проценти річних; (кількість днів) - кількість днів прострочення зобов`язання; (кількість днів у році) - кількість днів у календарному році. Так, сума 3% річних від простроченої суми суми зі сплати щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та процентів за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року в розмірі 56 415 грн 13 к. становить 5 076,81 грн. Також за вказаний період (з 13 лютого 2017 року до 12 лютого 2020 року) слід стягнути з [PERSON] 3% річних від простроченої суми зі сплати тіла кредиту в розмірі 291 230 грн 96 к., що становлять 26 207 грн 98 к. З огляду на те, що суд прийшов до переконання про стягнення з [PERSON] на користь позивача-відповідача 55 886 грн 48 к. заборгованості за кредитом (додаткова угода), то з відповідача - позивача також підлягають стягнення 3% річних від зазначеної суми, що становить 5 029 грн 24 к. Щодо вимог ТзОВ "Порше Мобіліті" про стягненння інфляційних втрат за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 30 580 грн 50 к., втрат від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 32 602 грн 77 к., втрат від інфляції за час прострочення повернення тіла кредиту (сума кредиту згідно вимоги від 05 жовтня 2015 року) в розмірі 133 648 грн 10 к., то в задоволенні таких слід відмовити з огляду на наступне. За змістом ст. 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. У постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15 міститься правовий висновок про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. За таких обставин, з огляду на умови кредитування, закріплені п. 1.3.1, пунктом 8.3 Загальних умов кредитування ТзОВ "Порше Мобіліті" не має права на стягнення інфляційних втрат у зв`язку зі знеціненням гривні, оскільки всі платежі за кредитним договором самостійно коригувалися кредитором під час виставляння рахунків позичальнику відповідно до офіційного курсу долара США. Також слід відмовити в задоволенні вимог позивача-відповідача про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 45 673 грн 66 к. за порушення терміну дострокового повернення суми кредиту (20% від суми кредиту), та штрафних санкцій в розмірі 8 019 грн 80 к. відповідно до п. 8.3. Загальних умов кредитування. Так, відповідно до п. 8.2. Загальних умов кредитування, у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.3.3., за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1., позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Крім того, згідно з п. 8.3. договору, за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 8.2. позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту: 15 євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 20 євро чи 25 доларів США в українських гривнях за направлення другої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією такої вимоги, та у розмірі еквіваленту 25 євро чи 30 доларів США в українських гривнях за направлення третьої вимоги. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 1 статті 549 цього Кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Право позивача нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Вирішуючи вимоги позивача-відповідача про компенсацію понесених витрат (у відповідності до вимог п. 8.5. Загальних умов кредитування) на суму 13 178 грн 21 к., суд виходить із положень ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, якими передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи вказане, звернення товариства до спеціалізованих організацій та оплата таких послуг не є збитками в розмінні ст. 22 ЦК України та не підлягають стягненню. Щодо заяви представника [PERSON] адвоката Збіглея І.В. про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд прийшов до висновку, що така задоволенню не підлягає. Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить 3 роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). У даній справі після спливу тридцяти календарних днів з дня направлення ТзОВ "Порше Мобіліті" у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України позичальнику вказаної вимоги від 05 жовтня 2015 року, яка отримана [PERSON] 01 грудня 2015 року, позивач-відповідач знав про порушення свого права на повне дострокове повернення всієї суми кредиту та інших нарахувань за кредитним договором і оскільки у встановлений договором строк до 31 грудня 2015 року борг за кредитним договором від 06 грудня 2012 року №50006737 позичальником не сплачено, то з 01 січня 2016 року має відраховуватись загальний трирічний строк позовної давності. Разом з тим, в даному випадку строк позовної давності перервався внаслідок здійснення 12 жовтня 2017 року [PERSON] платежу в сумі 85 936 грн 10 к. на погашення заборгованості за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року на рахунок ТзОВ "Порше Мобіліті", після чого такий строк розпочався заново. Посилання відповідача-позивача та його представника адвоката Збіглея І.В. на висновок експерта №1844/20-28/254-257/21-28 від 01 лютого 2021 року як доказ недоведеності ТзОВ "Порше Мобіліті" розміру заборгованості за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року, суд вважає безпідставними, оскільки вказаний висновок експерта містить посилання на неможливість експерта розрахувати розмір заборгованості, а тому судом не приймається до уваги і оцінюється судом разом з іншими доказами у справі. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем-позивачем не спростовано належними та допустимими доказами наявність у нього заборгованості за кредитним зобов`язанням та не надано суду власного розрахунку заборгованості за основним кредитом та додатковою угодою, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТзОВ "Порше Мобіліті" слід стягнути заборгованість за кредитним договором №50006737 від 06 грудня 2012 року у розмірі 439 846 грн 60 к., з яких: 291 230 грн 96 к. заборгованість за тілом кредиту, 26 207 грн 98 к. - 3% річних від простроченої суми зі сплати тіла кредиту, 56 415 грн 13 к. заборгованість зі сплати щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та процентів за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року, 5 076 грн 81 к. - 3% річних від простроченої суми зі сплати щомісячних платежів у рахунок повернення кредиту та процентів за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року, 55 886 грн 48 к. заборгованість за кредитом (додаткова угода), 5 029 грн 24 к. - 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом (додаткова угода). Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь ТзОВ "Порше Мобіліті" з відповідача-позивача у розмірі 12 000 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем-відповідачем при зверненні до суду із позовом до [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 11 584 грн 22 к. відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір". Враховуючи, що позов задоволено частково - на 56,95%, то з [PERSON] на користь ТзОВ "Порше Мобіліті" слід стягнути судовий збір в розмірі 6 597 грн 21 к. (11 584, 22 х 56,95%). Щодо вимоги ТзОВ "Порше Мобіліті" про стягнення з відповідача-позивача витрат в розмірі 12 000 грн на надання професійної правничої допомоги, то в задоволенні таких слід відмовити за відсутності доказів про сплату таких. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про визнання кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року припиненим на підставі його повного виконання, а також визнання припиненим договору застави транспорного засобу №50006737 від 10 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., реєстровий №2830, на підставі припинення основного зобов`язання, суд зазначає наступне. Підстави припинення зобов`язання визначено главою 50 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599-609 ЦК України, підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 3.1. Розділу 3 Загальних умов кредитування визначено, що позичальник має право у будь-який час повернути достроково кредит у повному обсязі або у частині. Для цього позичальник зобов`язаний звернутись до компанії не пізніше, ніж за 20 календарних днів до запланованого дня повернення та отримати відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти та комісії). Разом із рахунком позичальник отримує від компанії новий графік погашення кредиту. Якщо в порушення вимог цього пункту позичальник достроково поверне кредит у повному обсязі або у частині без попереднього отримання від компанії відповідного рахунку, цей платіж вважатиметься авансовим платежем і зараховуватиметься у сплату суми, яка відшкодовує частину платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту у строки, передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до п.7.3. Розділу 7 Загальних умов кредитування, позичальник має право достроково розірвати кредитний договір за умови виконання всіх зобов`язань за ним та повідомлення про це компанію не пізніше, ніж за 7 календарних днів. З огляду на наведені положення кредитного договору від 06 грудня 2012 року, суд не погоджується з доводами відповідача-позивача у тій частині, що, починаючи з 17 квітня 2017 року, з часу отримання позивачем-відповідачем заяви [PERSON] від 03 квітня 2015 року про дострокове розірвання кредитного договору з 15 квітня 2015 року, договір між сторонами є розірваним у порядку, визначеному п. 7.3 Договору, оскільки право позичальника на дострокове розірвання безпосередньо пов`язане із необхідністю попередньо виконати усі зобов`язання, які існують перед кредитором. Суд також враховує, що кредитний договір №50006737 від 06 грудня 2012 року не був визнаний недійсним за позовними вимогами [PERSON] , який звертався до суду з позовом про захист прав споживача шляхом визнання недійсними окремих положень кредитного договору. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року відхилено касаційну скаргу, подану представником [PERSON] , залишено без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року Відповідач - позивач посилається також на те, що його зобов`язання за кредитним договором перед ТзОВ "Порше Мобіліті" є припиненими шляхом повного виконання, оскільки загалом на погашення заборгованості за кредитним договором ним сплачено 284 898 грн 60 к., в тому числі 85 936 грн 10 к. відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, проведеного судовим експертом Тарасюком С.Ю. у висновку експерта від 22 вересня 2017 року, в той час як загальна сума кредиту становила 228 368 грн 31 к. Суд з такими твердженнями [PERSON] не погоджується та вважає їх помилковими, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і не відповідають умовам укладеного кредитного договору №50006737. Крім того, суд не приймає до уваги висновок експерта від 22 вересня 2017 року №0113 за результатами проведення експертного економічного дослідження з огляду на те, що експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, тому таке дослідження не є судовою експертизою у розумінні чинного процесуального законодавства, Закону України "Про судову експертизу". Крім того, розрахунок суми заборгованості у висновку проведено з урахуванням курсових умов долара США на момент укладення кредитного договору, що суперечить вимогам пп. 1.3.1. п. 1.3. Розділу 1. Загальних умов кредитування. Враховуючи викладене, з огляду на те, що судом встановлено неналежне виконання відповідачем- позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, в результаті чого у нього виникла прострочена заборгованість, а також приймаючи до уваги те, що під час розгляду справи судом не встановлено правових підстав для визнання припиненим кредитного договору №50006737 від 06 грудня 2012 року та, відповідно, визнання зобов`язання за ним виконаним, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними, недоведеними, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати за зустрічним позовом слід залишити за відповідачем-позивачем [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved