Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] селищної ради Устинівського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку, необхідного їй для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті її матері [PERSON], яка померла 02.02.2017 року в м.Горлівка Донецької області. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини був пропущений нею, як спадкоємцем, з поважних причин, оскільки мати на момент своєї смерті проживала на тимчасово окупованій території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, а тому про її смерть позивач, яка постійно проживає в [INFO], дізналася лише на початку грудня 2017 року. З метою отримання документів, підтверджуючих факт смерті матері на тимчасово окупованій території, позивач звернулась до Устинівського районного суду Кіровоградської області, рішенням якого від 06.12.2017 року вказаний факт був встановлений, та в подальшому 19.12.2017 року отримала свідоцтво про смерть матері встановленого зразка. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Кіровоградської області від 22.01.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на грошові вклади з належними відсотками та на нараховану, але не виплачену пенсію, що належали її матері [PERSON], у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. За вказаних обставин позивач вважає, що вона була позбавлена можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з обєктивних та істотних причин, а тому прохає суд визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті матері. В підготовчому засіданні позивач викладені в позовній заяві вимоги підтримала, прохала суд їх задоволити. В підготовчому засіданні представник відповідача [PERSON] селищної ради Устинівського району Кіровоградської області позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Вважав, що встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений з поважних причин, а тому наявні підстави для надання їй додаткового строку для звернення до нотаріуса з відповідною заявою. В підготовчому засіданні третя особа [PERSON]І, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та являється спадкоємцем І черги за законом після смерті [PERSON], як дочка останньої, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 ЦПК України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. Ухвалою судді від 13.03.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі задоволено клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] доказу засвідчену у встановленому законом порядку копію спадкової справи за номером у спадковому реєстрі: 61886473 (номер у нотаріуса: 7-2018), заведену 22.01.2018 року стосовно спадкодавця [PERSON] (а.с.51-54). Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу ІІІ, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. З огляду на пояснення позивача та представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд, з урахуванням визнання представником відповідача позову, приходить до висновку про можливість вирішення питання про ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення. Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом по справі встановлено, що позивач [PERSON]І до реєстрації шлюбу мала прізвище «Хилько», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (серія І-ОЛ №304637), виданим 01.11.1975 року [PERSON] районним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградської області (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] (серія І-ОЛ №214621), повторно виданого [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 18.10.2017 року, батьками останньої зазначені: у рядку батько\~«Хилько Іван Тимофійович», у рядку мати\~«Хилько Ганна Олексіївна» (а.с.16). Судом по справі також встановлено, що 13.06.1967 року мати позивача по справі [PERSON] одружилась з гр-ном «Донец Владимиром Свиридовичем» (прізвище, імя та по батькові чоловіка зазначені на російській мові, якою виконані записи у свідоцтві про одруження (серія ІІ-АГ №133274), внаслідок чого після реєстрації шлюбу гр-нці [PERSON], як дружині, було присвоєно прізвище «Донец» (а.с.15). Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2017 року встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] Ставропольського краю Російської Федерації, громадянки України, яка померла 02.02.2017 року на тимчасово окупованій території України в м.Горлівка Донецької області (а.с.9-13). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] (серія І-ОЛ №250569), виданого 19.12.2017 року [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, остання померла 02.02.2017 року в м.Горлівка Донецької області (а.с.33). Відповідно до виписки по картковому рахунку №0100-26252500663363 на імя [PERSON], наданої ТВБВ 10010/0121 філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», станом на дату 26.02.2018 року доступною є сума 728, 05 грн. (а.с.44). Відповідно до довідки №42/02-23 від 26.02.2018 року, виданої [PERSON] сектором обслуговування громадян, гр-нка [PERSON] дійсно перебувала на обліку в Долинському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та отримала пенсію по 30.06.2016 року; з липня 2016 року по лютий 2017 року не отримала пенсію в розмірі 11022, 12 грн. (а.с.45). Судом по справі встановлено, що постановою приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Кіровоградської області від 22.01.2018 року №33-02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на грошові вклади та не виплачену пенсію після смерті її матері [PERSON] у звязку з ненаданням позивачем доказів прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України та розяснено право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Судом по справі також встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON], як спадкодавця, була заведена 22.01.2018 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], номер у Спадковому реєстрі: 61886473, номер у нотаріуса: 7-2018 (а.с.39). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відомості за параметрами запиту: [PERSON], дата смерті 02.02.2017 року, у Спадковому реєстрі відсутні (а.с.64 зворот) Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про захист свого права на спадкування шляхом визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в\~порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5 ч.1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів», до таких населених пунктів належить місто обласного значення Горлівка (Горлівська міська рада) Донецької області. Згідно додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085 (в редакції розпорядження КМУ від 07.02.2018 року №79-р) до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, віднесено місто обласного значення м.Горлівка Донецької області. Відповідно до\~ч.ч.1, 2 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, після смерті [PERSON] спадкова справа була заведена приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Кіровоградської області 22.01.2018 року на підставі заяви позивача по справі [PERSON]. Інших відомостей про звернення з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], спадкова справа та витяг із Спадкового реєстру не містять. З огляду на викладене, приймаючи до уваги зазначені правові норми, суд приходить до висновку про те, що місцем відкриття спадщини після смерті матері позивача по справі [PERSON] [PERSON], яка проживала в населеному пункті м.Горлівка на непідконтрольній Україні території, є смт.Устинівка Кіровоградської області, оскільки за встановлених судом обставин, місце відкриття спадщини не встановлюється за місцем проживання спадкодавця [PERSON] (загальне правило, передбачене ч.1\~ст.1221 ЦК України), а визначається за місцем подання першої заяви спадкоємця [PERSON]І.(особливий випадок, передбачений законом). За змістом ст.1227 ЦК України суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Таким чином, не одержана за життя спадкодавцем [PERSON] пенсія та її право на вклад, входять до складу спадщини і відповідно до положень ст.ст.1216, 1218, 1261 ЦК України можуть переходити в порядку спадкування до її дочки [PERSON], як спадкоємця І черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України). Відповідно до розяснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність в матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на викладене, вирішуючи питання про наявність підстав для визначення позивачу по справі [PERSON] додаткового строку для прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], судом по справі встановлені: наявність спадкової справи стосовно спадкодавця [PERSON] за місцем відкриття спадщини в порядку, передбаченому ч.2 ст.1221 ЦК України та ст.9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; наявність обгрунтованої відмови приватного нотаріуса у видачі позивачу [PERSON], як спадкоємцю, свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON]; відсутність у матеріалах спадкової справи стосовно спадкодавця [PERSON] відмови позивача, як спадкоємця, від права на спадщину. Судом по справі також встановлено, що мати позивача по справі [PERSON] на день своєї смерті 02.02.2017 року проживала в [INFO], що є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження у звязку з проведенням антитерористичної операції. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей"\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до\~постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252-VIII "Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування"\~до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей"\~тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї\~Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Згідно Додатку до зазначеної Постанови м.Горлівка Донецької області належить до окремих районів Донецької і Луганської областей, де запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Відповідно до положень ч.ч.2, 3\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.п.1.3 п.1 [PERSON] 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 при видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріус перевіряє факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану. З огляду на викладені правові норми, судом встановлено, що позивач по справі з метою встановлення факту смерті матері, як спадкодавця, на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, звернулась із відповідною заявою до суду та після встановлення в судовому порядку даного факту 06.12.2017 року і набрання рішенням суду законної сили 19.12.2017 року, звернулась до органу державної реєстрації актів цивільного стану, отримавши 19.12.2017 року свідоцтво про смерть [PERSON], необхідне для звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, свідоцтво про смерть матері, як спадкодавця, було видане позивачу вже після закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто з дня її смерті 02.02.2017 року. Згідно ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.4\~ст.200 ЦПК України\~ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.206 ЦПК України. За змістом ч.ч.1, ч.4\~ст.206 ЦПК України\~ відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, приймаючи до уваги пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку про те, що визнання відповідачем [PERSON] селищною радою Устинівського району Кіровоградської області позову здійснено у процесуальній формі та порядку, що відповідають вказаним вище вимогам ч.1 ст.206 ЦПК України. Щодо наявності законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Учасники судового процесу вважали за можливе ухвалення судом рішення в підготовчому засіданні та відсутність порушення у зв"язку з цим їх прав та інтересів. З урахуванням зазначеного, судом під час підготовчого провадження у справі не встановлено обставин, за яких визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів; приймаючи до уваги визнання відповідачем позову та враховуючи доводи позивача про те, що вона, як спадкоємець, не могла своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у звязку із проведенням антитерористичної операції на сході України та особливим порядком отримання документів на підтвердження факту смерті спадкодавця [PERSON], яка померла на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зокрема, рішення суду та свідоцтва про смерть, приходить до висновку, що позивач пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, які обєктивно та істотно перешкоджали реалізації нею свого права на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], а тому позов підлягає до задоволення із встановленням позивачу [PERSON] додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Питання розподілу судових витрат та відшкодування відповідачем [PERSON] селищною радою Устинівського району Кіровоградської області сплаченого позивачем судового збору не вирішується судом за клопотанням позивача [PERSON].

Outcome: approved