Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення помилково перерахованих коштів, шляхом направлення 28.07.2020 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 04.08.2020. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у березні 2018 року він перерахував на картковий рахунок [NUMBER] , що належить відповідачу, грошові кошти в сумі 55888 грн. чотирма платежами по 13972 грн., а саме: 19.03.2018, 26.03.2018, 27.03.2018 та 29.03.2018. Позивач зазначив, що вказані кошти він перерахував відповідачу помилково, оскільки не мав наміру поповнювати його картковий рахунок, із відповідачем не знайомий та жодних відносин договірного характеру між ними не існувало та на день подання позову не існує. 12.03.2020 позивач надіслав відповідачу вимогу, в якій просив останнього повернути грошові кошти у сумі 55888 грн. протягом семи днів з моменту її отримання, яку відповідачу вручено під підпис особисто 17.03.2020. Позивач вказав, що на момент звернення до суду з позовом відповідач на вимогу позивача не відреагував, помилково перераховані йому кошти в сумі 55888 грн. не повернув, з приводу мирного чи позасудового врегулювання спору відповідач до позивача не звертався. Позивач вважає, що між ним та відповідачем виникли кондиційні зобов`язання, а відповідач з березня 2018 року по даний час безпідставно користується належними позивачу коштами в сумі 55888 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивач вважає, що за період з 25.03.2020 по 22.05.2020 з відповідача на його користь підлягають стягненню 447 грн. 10 коп. інфляційних втрат та 270 грн. 28 коп. 3% річних. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 83, 387, 530, 625, 1212, 1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просить стягнути з відповідача на його користь помилково перераховані кошти в сумі 55888 грн., 447 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 270 грн. 28 коп. 3% річних та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 07.08.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується відміткою від 03.11.2020 на конверті про невручення з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", який направлявся з судовою повісткою рекомендованим листом за повідомленим ним місцем проживання (а.с. 48). Представник позивача [PERSON] , який брав участь в судовому засідання в режимі відеоконференції з Шевченківського районного суду м. Чернівці, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Голованівського районного суду Кіровоградської області, яке опубліковано 15.10.2020 (а.с. 39), оскільки його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме (а.с. 29), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд на місці постановив розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачем 19.03.2018, 26.03.2018, 27.03.2018 та 29.03.2018 на рахунок відповідача № [NUMBER] , відкритий в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", перераховано кошти в сумі по 13972 грн. за кожним платежем з призначенням платежів "поповнення карти/рахунка", тобто перераховано кошти на загальну 55888 грн., що підтверджується відповідно копіями квитанцій цього банку №7135833763 від 19.03.2018 (а.с. 10), №7171131616 від 26.03.2018 (а.с. 11), №7176645868 від 27.03.2018 (а.с. 12) та №7188029519 від 29.03.2018 (а.с. 13). 12.03.2020 позивачем на ім`я відповідача в [ADDRESS] рекомендованим листом за №5801900202289 направлено вимогу від 11.03.2020 про повернення протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги грошових коштів в сумі 55888 грн., які були перераховані на його картковий рахунок, відкритий в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (а.с. 14-15). Згідно витягу з офіційного сайту АТ "УКРПОШТА" від 22.05.2020, рекомендований лист за №5801900202289 особисто вручено одержувачем 17.03.2020 (а.с. 16). Згідно з наданими позивачем розрахунками сума інфляційних втрат у зв`язку з неповерненням відповідачем безпідставно набутих грошових коштів складає 447 грн. 10 коп., 3% річних - 270 грн. 28 коп. (а.с. 6-7). Відповідно до частин 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України). Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З досліджених судом доказів встановлено, що позивачем на банківський рахунок відповідача перераховано кошти в сумі 55888 грн. з призначенням платежу "поповнення карти/рахунка". Позивач стверджував про те, що жодних договірних правовідносин між сторонами не існує, при цьому відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, суду не надав відзив на позов та не заперечував безпідставність отриманих коштів, в тому числі не повідомив про наявність між сторонами договірних правовідносин. За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставне отримання відповідачем грошових коштів від позивача в сумі 55888 грн. Після отримання 17.03.2020 вимоги про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим, позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України. Суд, здійснивши перевірку розрахунку позивача щодо суми інфляційних втрат з 25.03.2020 до 22.05.2020, погоджується з таким розрахунком та приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача 447 грн. 10 коп. з урахуванням кількості місяців, протягом яких прострочено повернення коштів. Крім того, здійснивши перевірку розрахунку позивача щодо нарахування 3% річних, суд погоджується з такими розрахунками та приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача 270 грн. 28 коп. у зв`язку з простроченням повернення грошових коштів у сумі 55888 грн. за період з 25.03.2020 до 22.05.2020 (55888 грн.*3%/365 днів у році * 59 прострочених днів). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції АТ "КБ" "ГЛОБУС" №ПН124932С1 від 28.07.2020 (а.с. 5), позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., що підлягає відшкодуванню відповідачем. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача помилково перерахованих коштів в сумі 55888 грн., 447 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 270 грн. 28 коп. 3% річних та судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved