Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" позов мотивує тим, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" з 16 листопада 2015року, на посаді завідувача елеватора смт. Мар'янівка.17 березня 2017року, в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей товарно-матеріальних цінностей на елеваторі смт. Мар'янівка, було виявлено їх нестачу на загальну суму 708 803,03 грн. Оскільки, перед виявленням факту нестачі товару мав місце випадок відвантаження з вказаного об'єкта товару неналежної якості, який у підсумку було повернуто позивачу, останнім було проведено перерахунок суми нестачі, в результаті чого її сума зменшилась та склала суму 255 082,75 грн. Попередня, перед фактом виявлення недостачі, інвентаризація проведена 02 липня 2016року фактів недостачі не виявила, з чого випливає, що недостача товарно-матеріальних цінностей виникла в період з 03.07.2016 по 17.03.2017р. Особами, що здійснювали приймання, зберігання, обробку та видачу матеріальних цінностей на елеваторі смт. Мар'янівка були: завідувач елеватора [PERSON]; комірник [PERSON]; оператор елеватора [PERSON]; оператор елеватора [PERSON]. Між позивачем та вищевказаним колективом працівників, що здійснювали приймання, зберігання, обробку та видачу матеріальних цінностей на елеваторі смт.Мар'янівка, включаючи і відповідача, було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11 січня 2016 року. Дані особи включно з відповідачем , причини виникнення недостачі товарно-матеріальних цінностей пояснити не змогли. Відповідно до п.12 Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016 року, укладеного між ТзОВ "Агротехніка" та членами колективу (бригади) елеватора смт. Мар'янівка, в тому числі, відповідачем, підставою для притягнення членів колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами. Згідно з п. 16 Договору, заподіяна колективом (бригадою) шкода підприємству, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами цього колективу (бригади) пропорційно місячній тарифній ставці (посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди. Згідно проведеного розрахунку, сума шкоди, яка підлягає компенсації відповідачем складає 74 182,38 грн. 14 квітня 2017року позивач направив відповідачу листа з пропозицією компенсувати завдану шкоду у добровільному порядку, однак вказаний лист був залишений відповідачем без відповіді. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" завдану матеріальну шкоду в розмірі 74182 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят дві) гривні 38 коп. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив, згідно з яким останній просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовує тим, що ознайомившись із Договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016р., [PERSON] з'ясував, що підпис на договорі йому не належить та вчинений невідомою для нього особою. Зазначає, що при візуальному порівнянні його підписів на інших документах (посадова інструкція, наказ про прийняття на роботу, пояснення тощо), що були додані до позову, підписи є різними, та не схожими з підписом на вищевказаному договорі. Згідно висновку експерта № 40 від 26.02.2018р. Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру підпис в рядку «посада, прізвище, ім'я, по батькові», зокрема, підпис графи «керівник» колективу - (бригади) в договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016р. виконаний не [PERSON], а іншою особою. Покладення на працівника обов'язку несення повної матеріальної відповідальності шляхом укладення договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність може мати місце тільки тоді, коли працівник безпосередньо виконує роботи, пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Як вбачається із розділу 4 Посадової інструкції завідувача елеватора, останній керує роботами, які охоплюють приймання, сушіння та зберігання сировини на елеваторі, її розміщення з урахуванням найбільш раціонального використання. Забезпечує належне приймання сировини та ТМЦ, їх зберігання, облік, переміщення та списання, дотримуючись чинних інструкцій та внутрішніх нормативних документів (пункти 4.1, 4.2) тощо (a.c.28 ). Отже, посадові обов'язки відповідача носять організаційний/ управлінський характер, проте ніяк його трудові обов'язки безпосередньо не пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, а тому підстав для укладення із ним договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність в силу закону не було та немає. Як вбачається із матеріалів справи та дійсних правовідносин, що склалися між сторонами по справі, ні в силу закону, ні в силу наявного псевдодоговору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, [PERSON] не є суб'єктом несення повної матеріальної відповідальності за нібито заподіяну шкоду підприємству. Згідно підстав і предмета позову, немає підстав для відшкодування шкоди, заподіяної підприємству в межах середнього місячного заробітку, що пояснюється наступним. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Отже, чинним законодавством чітко визначено, що відповідальність працівника настає за умови встановлення прямої дійсної шкоди, факту вчинення працівником винних протиправних дій (порушення трудових обов'язків) та встановлення причинно-наслідкового зв'язку між винними діями та завданою шкодою. Статтею 138 КЗпП України передбачено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Як слідує із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, ТОВ «Агротехніка» не встановлено та не підтверджено належними доказами прямої дійсної шкоди, що була нібито їм заподіяна, та не наводить, які саме трудові обов'язки були порушені [PERSON] та в чому полягала винна та протиправність його діянь, Вказане підтверджується також змістом Акту службового розслідування від 05.04.2017р., згідно з яким не вбачається, при яких обставинах і коли утворилася недостача, чиї неправомірні дії сприяли її утворенню та не встановлено вину кожного із учасників колективу (бригади) в утворенні такої нестачі. Отже в даному випадку, Позивач, визначаючи розмір збитків від нестачі Ї М Ц повинен був у відповідності до вищевказаних вимог закону на підставі первинних бухгалтерських документів провести незалежну оцінку заподіяної шкоди на підставі цін на ТМЦ, що існували на момент заподіяння шкоди. Пункт 13 Типового договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність визначає, що притягання колективу (бригади) до матеріальної відповідальності проводиться власником після ретельної перевірки причин утворення шкоди, з урахуванням письмових пояснень, поданих членами колективу (бригади), а, у разі необхідності, також висновків спеціалістів, в порушення вимог ст.ст. 135-2, 135-3 КЗпП України, ТОВ «Агротехніка» не провела ретельної перевірки причин утворення шкоди, не вжила заходів щодо отримання висновку спеціалістів щодо розміру шкоди та можливості її утворення, при зверненні до суду не взяла до уваги пояснення працівників - членів бригади та безпідставно має намір збагатитися за рахунок колишніх працівників Вважає, що проведений ТОВ «Агротехніка» розрахунок пропорційного розподілу завданої шкоди між членами колективу (бригади) елеватора смт. Мар'янівка не відповідає вимогам п 16 Договору, оскільки з нього не вбачається посадовий місячний оклад та фактично відпрацьований час, і не надано інших доказів по цих обставинах». Крім того, із Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.16 вбачається, що він підписаний 6 (шістьма) членами (працівниками), коли розподіл проводиться тільки між 4 (чотирма) членами. Вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, посилалась на мотиви, вказані у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Агротехніка» з 16 листопада 2015 року, на посаді завідувача елеватора смт. Мар'янівка (а.с.30-31). 17 березня 2017 року в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на елеваторі смт. Мар'янівка було виявлено нестачу зерна різних сільськогосподарських культур (а.с.7-20). Згідно наданого позивачем ТзОВ «Агротехніка» зведеного розрахунку недостачі товарно-матеріальних цінностей по елеватору смт. Мар'янівка, сума недостачі становить 255709,78 грн. (а.с.21). Звертаючись до суду з даним позовом, ТзОВ «Агротехніка» у своїх вимогах просило суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 74182,38 грн, що визначена відповідно до п. 16 договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11 січня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Агротехніка» та членами колективу (бригади) елеватора смт. Мар'янівка, шляхом розподілу між членами цього колективу (бригади) пропорційно місячній тарифній ставці (посадового окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до статті 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Як слідує із змісту ч.1 ст. 135-2 КЗпП України , при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, у випадку неможливості розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Позивач покликався на те, що оскільки відповідач підписав договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, він, як особа винна у спричиненні матеріальної шкоди, зобов'язаний її відшкодувати. Разом з тим, позивачем, в силу вимог ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження юридичних фактів, за яких може настати матеріальна відповідальність відповідача, таких як: наявність прямої дійсної шкоди; причинний зв'язок між порушенням трудових обов'язків і шкодою; вини відповідача, сукупність яких дає власникові право притягнути працівника до матеріальної відповідальності. Позивач ТзОВ «Агротехніка» у своїй позовній заяві посилався на те, що факт виявлення прямої шкоди підтверджується матеріалами інвентаризації, у яких містяться підписи працівників елеватора - членів бригади, в тому числі, відповідача [PERSON], що підтверджують їх згоду за фактичну наявність товарно-матеріальних цінностей. Крім того, на час проведення інвентаризації [PERSON] не було надано жодних заперечень щодо незгоди з фактичною кількістю товарно-матеріальних цінностей на елеваторі смт. Мар'янівка. Згідно висновку експерта № 40 від 26.02.2018р. Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру підпис в рядку «посада, прізвище, ім'я, по батькові», зокрема, підпис графи «керівник» колективу - (бригади) в договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 11.01.2016р. виконаний не [PERSON], а іншою особою. Отже, судом встановлено, що відповідач договір про спільну колективну матеріальну відповідальність не підписував. Позивачем не доведено, якими саме неправомірними діями відповідача йому заподіяно матеріальної шкоди і чи входили до його функцій обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди, в чому полягала його вина, чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем [PERSON] завдано ТзОВ «Агротехніка» матеріальну шкоду, у зв'язку з порушенням покладених на нього трудових обов'язків, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed