Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

27.10.2014р. ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві та представник позивача Михайловська І.Г. (діє на підставі довіреності від 29.12.2014 р. - а.с. № 92) в наданому суду 18.02.2015р. клопотанні, посилалися на те, що 22.08.2011р. сталося ДТП за участі автомобілів під керуванням [PERSON], цивільна відповідальність якого застрахована позивачем, та відповідача [PERSON], якого постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2011р. визнано винним у ДТП. 12.02.2013р. позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6960 грн. 88 коп., які позивач й просить стягнути з відповідача та судові витрати 243 грн.60 коп. Представник позивача також просив розглянувши справу за його відсутності, проти винесення по справі заочного рішення суду не заперечував (а.с. № 89). Відповідач [PERSON] в судові засідання 04.02.2015р. та 17.03.2015р. не з'явився повторно, про дату та час слухання справи повідомлявся за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 76) шляхом надіслання судових повісток поштою. При цьому судова повістка на 04.02.2015р. повернулася до суду із приміткою пошти "за закінченням строку зберігання" (а.с. № 84), а судова повістка на 17.03.2015р., направлена відповідачу, згідно витягу з пошукової системи УДППЗ "Укрпошта" вручена йому особисто (а.с. № 88). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку та особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Судом встановлено, що 22.08.2011р. сталося ДТП за участі автомобілів під керуванням [PERSON], цивільна відповідальність якого застрахована позивачем (а.с. № 14-28, 58-72), та відповідача [PERSON], якого постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2011р. визнано винним у ДТП. 12.02.2013р. (а.с. № 36,) позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6960 грн. 88 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2294 від 12.02.2013р. (а.с. № 48-49). З огляду на те, що відповідач, як особа винна в ДТП в добровільному порядку не повернув позивачу страхове відшкодування в розмірі 6960 грн. 88 коп., то дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, оскільки сторонами не надано суду документів, які б на підставі п. 13.1 статті 13 вищевказаного Закону були підставою для звільнення відповідача від відшкодування шкоди. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за можливе на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, понесені ним при подачі позову в розмірі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved