Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що громадянка [PERSON] є матірю малолітньої [PERSON], яка перебуває на обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина, що перебуває в складних життєвих обставинах. Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 25.06.2014 № 227 малолітня [PERSON] влаштована до КЗ "Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини" у зв'язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов'язків. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради 24.12.2014 року прийнято рішення № 21/28 щодо доцільності повернення малолітньої матері. Однак відповідач належних висновків не зробила, не спрямувала свої дії на належне виконання своїх батьківських обовязків, у звяжу з чим малолітня [PERSON] влаштована до КЗ "Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Черкаської обласної ради. Тобто протягом тривалого часу громадянка [PERSON] діє в супереч інтересам малолітньої [PERSON], тим самим позбавила її права на належне батьківське виховання та утримання, залишення дитини у матері є небезпечним для її життя та здоровя. Просить суд відібрати малолітню [PERSON], яка народилася 17.11.2011, від матері, громадянки [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Стягнути з громадянки [PERSON], аліменти в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття. Малолітню передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Позивач 19.01.2017 збільшив позовні вимоги та просив також відібрати малолітню [PERSON], яка народилася 08.04.2009, від матері, без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дітей, оскільки з березня 2016 малолітня [PERSON] проживала в родині батька., з того часу мати [PERSON] з дитиною не спілкується, не відвідує її, не цікавиться життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком малолітньої, не утримує доньку матеріально. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, відібрати малолітніх дітех у матері без позбавлення батьківських прав, так як остання не піклується про них та не забезпечує їх номальне існування, а тому відібрання відповідатиме інтересам малолітніх дітей. Крім того, происла стягнути аліменти на утримання дітей, а самих малолітніх передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Представник третьої особи [PERSON] позов підтримав та просив його задовльнити, оскільки це відповідає інтересам дітей. Відповідачка та її представник - адвокат [PERSON] заперечували проти заявлених вимог. У подальшому позов визнали в повному обсязі та не заперечували проти його задоволення, оскільки у позивачки на даний час склалася складна життєва ситуація і вона не має можливості дбати про дітей, забезпечувати їх побут та нормальне існування. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, прийнявши до уваги висновок Виконавчого комітету Черкаської міської ради, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка є матірю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00015785044 від 10.09.2015 року. Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 25.06.2014 № 227 малолітня [PERSON] влаштована до КЗ "Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини" у зв'язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2015 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. Згідно з актом обстеження умов проживання від 23 вересня 2015 року № 399 відповідачка не забезпечила належних умов проживання та виховання дитини. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради № 21/15 від 17.08.2016 було вирішено за доцільне відібрати малолітню [PERSON] [INFO] від матері [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.08.2016 № 406/30-03-03 доцільним є відібрати малолітню [PERSON] від матері без позбавлення батьківських прав. Висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], громадянин [PERSON] встановив батьківство щодо мололітньої дитини. З березня 2016 дитина проживала в родині батька [PERSON] Відповідачка [PERSON] з дитиною не спілкується, не відвідує, не цікавиться її життям, здоров'ям та духовним розвитком. Батько дитини [PERSON] 08.12.2016 зверувся з заявою у службу у справах дітей щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] і з цього часу дитина перебуває в КЗ "Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Черкаської обласної ради. Такимч ином, протягом тривалого часу громадянка [PERSON] діє в супереч інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON], тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання, залишення дітей у матері є небезпечним для її життя та здоровя. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - це або крок до оздоровлення неблагополучної сім'ї, або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення батьківських прав зі всіма наслідками. Враховуючи викладене, суд вважає, що існують всі правові підстави для відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у відповідача без позбавлення її батьківських прав. Крім того, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан відповідачки, суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 01.09.2016 та до досягнення дитиною повноліття, та на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 19.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок кожної дитини у відділенні державного Ощадного банку України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved