Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладених договорів № 040-Z/013173 від 15.05.2013 року про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску та № 000-061307/13-00938-вкл-к від 15.05.2013 року про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту банк відкрив відповідачці картковий рахунок, видав відповідну платіжну картку, на яку встановив ліміт овердрафту - короткостроковий кредит в сумі 7\~290,26\~грн. зі сплатою 60% річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 16.05.2016 року. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 11.08.2015\~року має перед Банком заборгованість у розмірі 20 475,71 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом строкова 2 025,00 грн., заборгованість за кредитом прострочена - 4 157,62 грн., заборгованість за відсотками 9 310,95\~грн., заборгованість за пенею 4 982,14 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 20 475,71 грн. за кредитним договором № 000-061307/13-00938-вкл-к від 15.05.2013 року та судові витрати в сумі 1\~378,00 грн. Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також письмові заперечення на позовну заяву, в обґрунтування яких зазначила, що кредитний договір укладено з порушенням ст.ст. 11,18 Закону України "Про захист прав споживачів", тому умови правочину є несправедливими, такими що зумовлюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Також просила застосувати позовну давність в частині нарахованої пені та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.05.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договори № 040-Z/013173 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску та № 000-061307/13-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту. Відповідно до умов вказаних договорів Банк відкрив відповідачці картковий рахунок № 26251246094980001, видав відповідну платіжну картку № 4476071681103964, на яку встановив ліміт овердрафту - короткостроковий кредит в сумі 7\~290,26\~грн. зі сплатою 60% річних. В свою чергу, відповідачка відповідно до п.п. 3.2., 4.3. договору № 000-061307/13-00938-вкл-к від 15.05.2013 року зобовязалась повністю повернути кредитні ресурси і сплатити проценти за їх користування до 16.05.2016 року. При цьому, погашення кредиту та відсотків за його користування здійснюється позичальником щомісячно у день нарахування відсотків - між 25 і останнім числом поточного місяця користування кредитними ресурсами. Згідно з п.7.2. договору строк дії правочину припиняється в момент повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (а. с. 6, 11-14). Відповідно до Інформації про умови кредитування, наданої Банком, [PERSON] перед укладенням договорів погодилась з умовами кредитування, викладеними у цій Інформації, визнала та підтвердила, що надані Банком та викладені у цій Інформації відомості щодо умов надання кредиту є повні, вичерпні та зрозумілі для Позичальника, про що свідчить її підпис (а. с. 19,20). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 параграфа 1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. Проте, відповідачка свої зобовязання не виконує, допускаючи прострочення платежів за кредитом, у звязку з чим, станом на 11.08.2015\~року має перед Банком заборгованість у розмірі 20 475,71 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом строкова 2 025,00 грн., заборгованість за кредитом прострочена - 4 157,62 грн., заборгованість за відсотками 9 310,95\~грн., заборгованість за пенею 4 982,14 грн. Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.\~549\~ЦК\~України). Положеннями п. 6.1. розділу 6 "Відповідальність позичальника" кредитного договору визначена відповідальність за порушення строків виконання зобовязань у вигляді пені в розмірі 60 % річних від простроченої суми за кожен день прострочення (а.с.\~14). Заперечуючи проти позову, відповідачка вказала на те, що строк позовної давності щодо стягнення неустойки закінчився, та просила застосувати позовну давність в частині нарахованої пені. За ст. 256, ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п. 7.2. договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів (п. п. 2.1., 4.2. договору), останній з яких підлягав виконанню в строк до 16.05.2016 року. Таким чином, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно зі ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З матеріалів справи випливає, що відповідачка перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом з 25.02.2014 року, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, тому з 12.08.2014 року по 11.08.2015 року банком здійснювалось нарахування пені. В силу положень ст.ст. 546, 549, 611 ЦК України та умов кредитного договору за порушення строків виконання зобовязання для боржника настають певні правові наслідки, зокрема сплата пені. Тобто, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному місяцю, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен місяць виникає щомісяця на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того місяця, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. З огляду на викладене, враховуючи те, що періодичність здійснення відповідачкою платежів за кредитним договором визначена місяцями, внаслідок порушення [PERSON] своїх зобовязань право банку на звернення з позовом про стягнення з відповідачки неустойки виникало щомісяця, з дня нарахування пені. Оскільки строк позовної давності до вимог про стягнення пені становить 1 рік, починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права та обчислюється окремо по кожному місяцю, за яким нараховується пеня, а позов заявлено 04.04.2016\~року, суми неустойки за період з 12.08.2014 року по 25.03.2015 року стягненню не підлягають внаслідок спливу строку позовної давності. Разом з тим, строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені з 25.03.2015\~року до дня звернення банком до суду не збіг. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України \~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню за період з 25.03.2015 року по 11.08.2015 року у сумі 2\~587,04 грн. підлягають стягненню. Щодо тверджень відповідачки про те, що кредитний договір укладено з порушенням ст.ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів", тому умови правочину є несправедливими та зумовлюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, слід зауважити, що вказані доводи належним чином не конкретизовані. Так, з наданого суду заперечення на позов не зрозуміло, які саме умови договору [PERSON] вважає несправедливими та у чому саме полягає істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду прав споживача. До того ж, як видно з Інформації про умови кредитування, з якою [PERSON] ознайомилась перед укладенням правочинів, про що свідчить її підпис, відповідачка погодилась з умовами кредитування, визнала та підтвердила, що надані Банком та викладені у цій Інформації відомості щодо умов надання кредиту є повні, вичерпні та зрозумілі для позичальника. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.\~Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи виходить, що відповідачка свідомо звернулась до банку з метою отримання кредиту на поточні потреби, при цьому підстав вважати, що остання будь-яким чином обмежувалась в праві вибору банку або у вільному волевиявленні відносно укладення договору немає. В період укладення договору сторони діяли добросовісно і дійшли домовленості відносно всіх основних і суттєвих його умов, в тому числі про юридичну природу договору, строк його дії, коло обов'язків і прав кожної зі сторін. Відповідачка погодилась із всіма умовами договору, про що свідчить її підпис в договорі та періодичне погашення кредиту. На згоду [PERSON] з укладеним договором вказує і той факт, що вона отримала кредит, витратила кошти за власним бажанням і на власний розсуд. З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та вважає заперечення відповідачки проти позову необґрунтованими та недоведеними. За змістом ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться у з п. 3.4. кредитного договору, відповідно до якого банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту та виконання всіх зобовязань у разі, зокрема, несвоєчасного погашення кредитної заборгованості у визначені договором строки. З наданого банком детального розрахунку по кредиту суд доходить висновку, що [PERSON] прострочила виконання зобовязань за договором, тому в позивача на підставі п. 3.4. кредитного договору, ст.ст.\~1054, 1050 ЦК України виникло право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 000-061307/13-00938-вкл-к від 15.05.2013 року у розмірі 18\~080,61 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом строкова 2\~025,00 грн., заборгованість за кредитом прострочена - 4 157,62 грн., заборгованість за відсотками 9 310,95\~грн., заборгованість за пенею 2 587,04 грн., що утворилась в результаті невиконання [PERSON] взятих на себе зобовязань перед банком. В частині позовних вимог щодо стягнення пені за період з 12.08.2014 року по 25.03.2015 року необхідно відмовити внаслідок спливу позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, судові витрати у справі включають судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 1\~378,00 грн. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню в сумі 18\~080,61 грн., що складає 88,3% від розміру заявлених вимог, суд стягує з відповідача на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір в розмірі 1216,77 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial