Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

17 липня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON]В про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н, укладеним між ними 19.03.2013 року, за яким відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а [PERSON] зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Однак відповідач вказаних умов договору не виконав у звязку із чим станом на 26.06.2015 року заборгував позивачу суму в розмірі 34863,33 гривень та до теперішнього часу борг не сплачує. Представник позивача просить суд, стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 34863,33 гривень на користь позивача разом із судовими витратами в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилась за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Оскільки сторони до судового засідання не зявилися, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, а також враховуючи думку представника позивача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. 19.03.2013 року відповідачка [PERSON] звернулась до ПАТ «Акцент-Банк» з анкетою-заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Кредитка «Універсальна». В вищевказаній анкеті-заяві є підпис відповідачки [PERSON] про те, що вона ознайомлена та згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були їй надані у письмовій формі, т.б. відповідачка прийняла зазначені умови споживчого кредиту. Відповідно до п.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.3.13 Умов та правил надання банківських послуг якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову щодо подовження строку вкладу, вклад автоматично вважається подовженим на той самий строк, вказаний в п.1 даної угоди. Строк вкладу подовжується неодноразово без явки клієнта в банк. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.03.2013 року вбачається, що у відповідача станом на 26.06.2015 року мається перед банком борг на загальну суму 34863,33 гривень, який складається з заборгованості за кредитом в розмірі 14850,16 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 16876,82 гривень, заборгованість за пенею та комісією 1000,00 гривень, штраф фіксований 500,00 гривень, штраф процентна складова 1636,35 гривень. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст.\~549, ч.3 ст.\~551 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.8.6. Умов та правил надання кредиту при порушення позичальником строків платежу, передбаченого вказаним договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень плюс 5 % від суми позову. Таким чином судом встановлено факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ "КБ "Приватбанк" за невиконане зобов'язання по кредитному договору від 19.10.2010 року. На підставі переліченого з [PERSON] підлягає стягненню на користь банку сума заборгованості за кредитом, за відсотками, комісіями, та штраф (процентна складова), які передбачені кредитним договором від 19.03.2013 року. Однак суд вважає необхідним відмовити ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" у його вимогах до відповідача щодо стягнення фіксованої суми штрафу за порушення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, оскільки визначення фіксованого штрафу (неустойки), що закріплена у кредитному договорі від 19.03.2015 року, не відповідає поняттю неустойки, передбаченому в цивільному законодавстві України, тобто неустойкою не може бути фіксована сума штрафу. Також суд зазначає, що згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного з [PERSON] підлягає стягненню на користь банку сума заборгованості за кредитом в розмірі 34\~363,33 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 343,63 гривні.

Outcome: partial