Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До Роменського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТБІЗНЕС» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів. Вимоги позову мотивовані тим, що 27 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №0041, за яким сторони договору зобовязались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу марки SUZUKI, модель VITARA, рік випуску 201, інші характеристики: чорний, 1,6/ бензин, 5 мех./4*4 (колір, пробіг тощо) на умовах попереднього договору. Згідно пункту 1.5 попереднього договору сторони зобовязались укласти основний договір 19 березня 2018 року за умови повного виконання покупцем пункту 2.1 попереднього договору. Якщо станом на зазначено вищу дату майно не буде придбано продавцем з метою відчуження покупцеві, то сторони визначають, що основний договір буде укладений на пятий день після придбання продавцем майна, що останній зобовязується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року. На виконання умов пункту 2.1 попереднього договору від 27.02.2018 року позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 48 420,00 грн. Позивач зазначає, що умови Попереднього договору №0041 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.02.2018 року суперечать нормам Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди йому, як споживачеві, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати попередній договірнедійсним та повернути йому кошти. 26 квітня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у відповідності зі ч.5 ст. 279 ЦПК України. 24 \~ \~ \~ \~травня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов в якому останній зазначає, що попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 27.02.2018 року № 0041 між [PERSON] та ТОВ «Смартбізнес» укладено відповідно до положень цивільного законодавства та законодавства, що регулює діяльність у сфері купівлі-продажу транспортного засобу. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору є особисте підписання позивачем самого Договору, а отже було досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписано позивачем та повноважною особою відповідача. Таким чином, було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст.ст. 202 та 203 ЦК України) до чинності правочину. Отже, договір, який був укладений між позивачем та ТОВ «Смартбізнес», повністю відповідає чинному законодавству України, а тому при вирішенні спору між сторонами повинні застосовуватись положення Договору. [PERSON] містить детальний опис умов отримання предмета Договору, строк виконання зобов'язань та порядок сплати за предмет Договору. Оскільки діючим законодавством не передбачена обов'язковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, а при укладенні Договору позивач жодним чином не виявив бажання, щодо дотримання нотаріальної форми зазначеного правочину, відповідно [PERSON] з дотриманням лише письмової форми є таким, що відповідає нормам чинного законодавства України, щодо форми правочину. Таким чином [PERSON] купівлі-продажу транспортного засобу може бути укладений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, але може бути укладений і в простій письмовій формі. І в першому, і в другому випадках, договори купівлі-продажу підлягають обовязковій державній реєстрації. А п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів те мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 містить саме перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів і можуть бути зареєстровані в установленому законом порядку. І згідно цього переліку договір купівлі продажу транспортного засобу може бути укладений у простій письмовій формі з подальшою державною реєстрацією. Але для Попередніх Договорів купівлі-продажу транспортних засобів: законодавство не передбачає державної реєстрації; державна реєстрація не є формою договору. Саме тому Попередній [PERSON] не підлягає державній реєстрації згідно наведеного вище Порядку. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ввів його в оману. На думку позивача [PERSON] містить окремі несправедливі умови. Таке твердження позивача не відповідає дійсності. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року (справа №6-40цс13) дійшов висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Позивачем жодним чином не доведено та необґрунтовано факт того, що умови Договору порушують принцип добросовісності у розумінні п.6, ч.1, ст.3 та ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України та того, що умови договору завдають хоч якоїсь шкоди позивачу та не наводиться жодного прикладу нанесення такої шкоди. Попередній договір купівлі-продажу містить 5 самостійних розділів, які регулюють різні за своїм змістом права та обов'язки як відповідача так і позивача. У разі наявності умов Договору, які наразі не влаштовують позивача, він не позбавлений можливості ініціювати передвідповідачем зміни та доповнення до цього Договору. Позивач не позбавлений можливості висловити усі свої «побажання» щодо умов купівлі-продажу на етапі укладення основного договору. Дія ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на відносини позивача і відповідача у контексті виконання зобовязань за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу. У звязку з вищевикладеним відповідач просить відмовити повністю у задоволенні, викладених у позовній заяві вимог [PERSON] до ТОВ «Смартбізнес». Відповідач разом з відзивом на позов надав суду клопотання про передачу справи за підсудністю до місцевого суду за місцезнаходженням відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та зміст спірних правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 лютого 2018 року між [PERSON] (покупцем) та ТОВ "СМАРТБІЗНЕС" (продавцем) було укладено в простій письмовій формі Попередній договір №0041 купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно пунктів 1.1., 1.2. Попереднього договору №0041 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.02.2018 року сторони зобовязуються у встановлений строк укласти [PERSON] купівлі-продажу транспортного засобу, (надалі також як "Основний договір") на умовах, встановлених у цьому Попередньому договорі. Транспортний засіб, який продавець зобовязується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором, та який являтиметься предметом основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: марка SUZUKI; модель VITARA; рік випуску 2015; інші характеристики чорний, 1,6/ бензин, 5 мех./4*4 (колір, пробіг тощо). Пунктом 1.5. Попереднього договору №0041 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.02.2018 року передбачено, що сторони зобовязуються укласти основний договір 19 березня 2018року, за умови повного виконання п.2.1. цього Попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на 5 (пятий) день після придбавання продавцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначення конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. Втакому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року. Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Попереднього договору №0041 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.02.2018 на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору в момент укладення цього Попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 48420,00 грн., а продавець своїм підписом під цим Попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. Зазначена сума розцінюється сторонами як аванс за основним договором, а при оформленні основного договору вартість майна, що підлягає сплаті покупцем, буде зменшена на суму, сплачену за цим Попереднім договором. Згідно квитанції №15344601 від 27 лютого 2018 року [PERSON] було перераховано 48420 грн. на рахунок ТОВ "СМАРТБІЗНЕС". У графі «Призначення платежу» вказано: «оплата за автомобіль згідно попереднього договору №0041 від 27лютого 2018 року». Відповідно п.3, п.4 ч.1 ст.3\~ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності та судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно ст.\~202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована нанабуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно вимог ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам державиі суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з положень ст.\~627\~ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентата визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. У відповідності із ст.\~629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно ст.631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. [PERSON] набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виниклидо його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з положень цивільного законодавства про попередній договір - ст.635\~ЦК України ч.1 - Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. 2. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. 3. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. [PERSON] укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З матеріалів\~справи вбачається,що Попередній договір сторонами укладено в письмовій формі, який особисто підписано позивачем та повноважною особою відповідача. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору є особисте підписання позивачем самого Договору. Вказаний договір містить детальний опис умов отримання предмета Договору, строк виконання зобов'язань та порядок сплати за предмет Договору. Тобто під час підписання попереднього договору сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних його умовах. Щодо\~посилання позивача\~на ст.ст.203,\~635\~ЦК України\~щодо форми\~вчинення правочину\~та на\~п.\~8\~Порядкудержавної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. №1371 ( 1371-2009-п) щодо документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, суд зазначає наступне. Цивільним кодексом України не встановлена обов'язковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу транспортних засобів. Відповідно до ст. 635 Цивільного кодексу України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Оскільки діючим законодавством не передбачена обов'язковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, а при укладенні Договору позивач жодним чином не виявив бажання, щодо дотримання нотаріальної форми зазначеного правочину, відповідно [PERSON] з дотриманням лише письмової форми є таким, що відповідає нормам чинного законодавства України, щодо форми правочину. Таким чином [PERSON] купівлі-продажу транспортного засобу може бути укладений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, але може бути укладений і в простій письмовій формі. І в першому, і в другому випадках, договори купівлі-продажу підлягають обовязковій державній реєстрації. А п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N1388 містить саме перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів і можуть бути зареєстровані в установленому законом порядку. І згідно цього переліку договір купівлі продажу транспортного засобу може бути укладений у простій письмовій формі з подальшою державною реєстрацією. Але для Попередніх Договорів купівлі-продажу транспортних засобів: законодавство не передбачає державної реєстрації; державна реєстрація не є формою договору. Саме тому Попередній [PERSON] не підлягає державній реєстрації згідно наведеного вище Порядку. Аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності, суд встановив, що попередній договір укладений між позивачем та відповідачем відповідає законодавству України, сторони досягли істотних умов, правочин укладено добровільно в письмовій формі, також обумовлені строки дії договору. Щодо посилання позивача з приводу прямого чи опосередкованого обману споживача та оманливих видів торгівельної практики, суд зазначає наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ввів його в оману. Щодо посилання позивача на норми права про захист прав споживачів, суд зазначає наступне. Позивач зазначає, що Попередній договір містить окремі несправедливі умови, проте, визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року (справа № 6-40цс13) дійшов висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Позивачем жодним чином не доведено та необґрунтовано фактів того, що умови Договору порушують принцип добросовісності у розумінні п. 6, ч. 1, ст. 3 та ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України та того, що умови договору завдають хоч якоїсь шкоди позивачу та не наводиться жодного прикладу нанесення такої шкоди. Попередній договір купівлі-продажу містить пять самостійних розділів, які регулюють різні за своїм змістом права та обов'язки як відповідача, так і позивача. У разі наявності умов Договору, які не влаштовують позивача, він не позбавлений можливості ініціювати перед відповідачем зміни та доповнення до цього Договору, про що не заперечує і сам відповідач. Крім того, позивач не позбавлений можливості висловити усі свої побажання щодо умов купівлі-продажу на етапі укладення основного договору. Щодо посилання відповідача про направлення справи на новий розгляд за підсудністю до місцевого суду за місцезнаходженням відповідача та визначення належного відповідача по вказаній справі, суд зазначає наступне. За правилами альтернативної підсудності, встановленими ч. 5\~ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть предявлятись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Позивач зареєстрований та проживає за адресою: 42000, Сумська область, вулиця Мічуріна, будинок 69. Таким чином, справа підсудна Роменському міськрайонному суду Сумської області. На виконання вимог діючого законодавство суд розглядає справу за місцем проживання позивача.Крім того, відповідачем не було оскаржено ухвалу суду про відкриття провадження у вказаній справі у частині недотримання правил підсудності. Згідно укладеного між [PERSON] (покупцем) та ТОВ "СМАРТБІЗНЕС" (продавцем) в простій письмовій формі Попереднього договору №0041 купівлі-продажу транспортного засобу від 27.02.2018 року, продавцем (відповідачем) є ТОВ "СМАРТБІЗНЕС", юридична адреса якого вказана: 61099 м. Харків, вул. Лодзька,7, код ЄДРПОУ 41894477. Таким чином, належним відповідачем у вказаній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "СМАРТБІЗНЕС", з наступними реквізитами: 61099 м. Харків, вул. Лодзька,7, код ЄДРПОУ 41894477. Також судом не приймаються посилання відповідача на те, що на Попередній договір укладений між позивачем та відповідачем не поширюються вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», так як положення\~ст. 627 ЦК України\~прямо вказують, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів порушення відповідачем укладеного між ними Поперенього договору №0041 від 27 лютого 2018 року, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі положень ст.ст. 12, 81, 263, 273, 265, 272, 273, 364 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed