Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості за основним зобов'язанням у розмірі 10271,89 грн., 3% річних та інфляційну складову в сумі 6554,73 грн., а також судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12 травня 2008 року між Кредитною спілкою "Флагман" (надалі - Первісний кредитор), та членом первісного кредитора - позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 22/С. Відповідно до якого, Кредитною спілкою "Флагман" відповідачу надано кредит у розмірі 15000 грн. на строк до 12.05.2010 року та платою за користування кредитом у розміром 60% річних від фактично залишеної суми кредиту. 12 лютого 2009 року між первісним кредитором та відповідачем укладено додатковий договір №22/с-1 та погоджено новий графік платежів. 01 березня 2010 року між Первісним кредитором і членом Первісного кредитора вкладником - [PERSON] (надалі - Позивач) було укладено договір № 15/2010, про відступлення права вимоги та виконання зобов'язань. За умовами якого, первісним кредитором відступлено належне йому право до позичальників за кредитними договорами, що зазначені в реєстрі боржників, який є додатком №1 до договору відступлення, серед яких є відповідач - [PERSON]. Проте, відповідачем умови Договору не виконані, у зв'язку з чим, заборгованість за основним зобов'язанням станом на день складання позовної заяви становить 10271,89 грн. Сума індексу інфляції та 3 % річних складає 6554,73 грн. інфляційних витрат за весь час прострочення заборгованості за основним зобов'язанням. В судове засідання, позивач не з'явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовиити у його задоволенні та надала заяву про застосування строку позовної давності. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2008 року між Кредитною спілкою "Флагман" та членом первісного кредитора - позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 22/С (а.с.12) Відповідно до умов даного Договору, а саме пунктів 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 кредитна спілка "Флагман", надала відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн., строком до 12 травня 2010 року. У свою чергу відповідач, за договором позичальник, зобов'язувалася повернути спілці кредит своєчасно і в повному обсязі, сплатити спілці проценти за користування кредитом, а також суму кредиту наступним чином: щомісячно здійснювати платежі, згідно додатку №1 до даного договору. 12 лютого 2009 року між первісним кредитором та відповідачем укладено додатковий договір №22/С-1, який є невід'ємною частиною основного договору та погоджено новий графік платежів. (а.с.15,16). 01 березня 2010 року, між Первісним кредитором і членом Первісного кредитора [PERSON] було укладено договір № 15/2010 року про відступлення права вимоги та виконання зобов'язань, за умовами якого, первісний кредитор відступає належне йому право грошової вимоги боржників за договорами, що зазначені в Реєстрі боржників, на загальну суму 645108,59 грн., а новий кредитор приймає зазначене право грошової вимоги, та на цю ж суму погашає первісному кредитору кредити його позичальників за договором що зазначені в реєстрі боржників. Новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов'язаннях, що виникли з договорів, що зазначені в Реєстрі боржників, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору, а Первісний кредитор в свою чергу в повному обсязі виконує зобов'язання перед новим кредитором за договорами вкладу (а.с.6-9). Таким чином, з моменту відступлення права грошової вимоги позивач - [PERSON] стала новим кредитором по відношенню до боржника - [PERSON]. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Станом на день складання позовної заяви, тобто 23.12.2014 року [PERSON] має заборгованість за основним зобов'язанням у розмірі 10271,89 грн., сума індексу інфляції та 3 % річних складає 6554,73 грн. (а.с.4,5) Ст. 631 ЦК України визначає, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно п.1.3 договору кредит надається позичальнику строком на 24 місяці з 12 травня 2008 року по 12 травня 2010 року. Пунктом 2.1 договору, передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених п.п.4.1.2, 4.1.3 договору. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно графіку платежів, а саме додатку №1 до кредитного договору №22/С від 12 травня 2008 року та додатку №1 до додаткового договору №22/С-1 від 12 лютого 2009 року вбачається, що останній платіж по кредитному договору відповідачем було зроблено 12.05.2009 року (а.с.14,16). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як зазначалося вище, сторони встановили, як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 12 травня 2010 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п.4.1.4 договору). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту починаючи з червня 2009 року, у той час як до суду позивач про стягнення заборгованості, звернулася лише 15 січня 2015 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно п.5.4 кредитного договору сторони погоджують строк позовної давності за спорами, що виникають із цього договору протягом п'яти років. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами щомісячно до 12 числа та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна позиція викладена у постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року справа (№ 6-20цс14), де зазначено, що аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що початок перебігу строку позовної давності слід обраховувати у межах п'ятирічного строку, починаючи з 13 червня 2009 року. Строк дії, якого сплинув 13 червня 2014 року. При цьому, позов до суду позивачем подано лише 15 січня 2015 року (а.с.3), тобто за межами п'ятирічного строку позовної давності. Крім того, у позові не наведено поважних причин пропуску такого строку, а відтак у позові слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed