Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним рішення № 116 від 26.06.2009р. виконкому [PERSON] міської ради, визнання осіб втратившими право на користування житловим приміщенням, визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укладення договору житлового найму, мотивуючи свої вимоги тим, що наймачем квартири [ADDRESS] була її бабуся [PERSON], яка померла 19 квітня 2009 року. Зазначає, що бабуся була постійно зареєстрована та проживала у даній квартирі до дня своєї смерті. В квартирі, крім неї була також зареєстрована її молодша дочка, відповідачка по справі - [PERSON], 1974р.н. та двоє її дітей: [PERSON] 17.11.2000р.н., та [PERSON] [INFO], але тривалий час, починаючи з 2003 року, ні вона, ні її діти не проживали у даній квартирі, оскільки [PERSON] проживала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], який був зареєстрований та проживав у [INFO], але деякий час проходив службу у м. Рава-Руській, та до 2003 року проживав тут. Позивач зазначає, що з 2003р. відповідачка [PERSON] (тоді ще [PERSON]) разом з [PERSON] та їх двома дітьми, з якими проживала в спірній квартирі, переїхала на проживання до фактичного чоловіка [PERSON], з яким пізніше зареєструвала шлюб та у них у шлюбі народився ще син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що починаючи з 2008 року з січня місяця вона зі згоди бабусі, яка на той час була уже престарілою 75-річною, та на її прохання вселилась у дану квартиру, як член її сімї. На той час у квартирі бабусі ще проживала без реєстрації і матір позивачки [PERSON], [INFO] Зазначає, що вони разом з бабусею вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, який складався з бабусиної пенсії та її зарплати. Зазначає, що вона здійснювала догляд за бабусею, піклувалась про неї, вони разом купили холодильник, шафу і двоспальне ліжко. Позивачка вказує, що коли бабця померла, то вона разом з матірю приймала участь у похоронах бабці, організовувала 9 та 40 днів і річницю. Відповідно [PERSON] не була присутня ні на похоронах матері, ні на 9 днів після її смерті, а тільки приїхала на 40-й день і не була з ними ні на кладовищі, ні в церкві, вона влаштувала конфлікт, заборонила в квартирі проводити сороковий день після смерті матері, вигнавши із квартири бабусі сусідів і її подруг. Після 40 днів з дня смерті бабусі, її матері, [PERSON], побувши два дні у квартирі, залишила квартиру і виїхала в м. Первомайськ. Зазначає, що з 2009 року з червня місяця вона жодного разу не приїжджала у м. Рава-Руська, не жила жодного дня у даній квартирі, не оплачувала за житло, за комунальні послуги і появилась тільки в 2015р. причому до квартири не приходила взагалі, з позивачкою та матірю не спілкувалась. Зазначає, що вона в 2015р. отримала копію рішення № 116 від 26.06.2009р., виконкому [PERSON] міської ради, з якого довідалась, що ще у 2009р. було переоформлено особовий рахунок на спірну квартиру [ADDRESS] на [PERSON] У звязку із чим позивачка звернулася до суду та просила визнати за нею право на користування спірним житловим приміщенням у спірній квартиру № 1, будинку № 14 по вул. 22-Січня в м. Рава-Руська; визнати незаконним рішення виконкому [PERSON] міської ради за № 116 від 26.06.2008р.; визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], разом з двома її неповнолітніми дітьми - [PERSON], 17.11.2000р.н. та [PERSON], 03.04.2003р.н.; зобовязати [PERSON] міську раду укласти з позивачем договір житлового найму. Позивач у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не прибув, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак ним надіслано заяву про розгляд справи у його відсутності. У вирішенні справи поклався на думку суду. Представник відповідача виконкому [PERSON] міської ради в жодне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи органу опіки та піклування [PERSON] міської ради у судове засідання не прибув, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак ним надіслано заяву про розгляд справи у його відсутності. У вирішенні справи поклався на думку суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні пояснення. Її мати [PERSON] проживала сама. З матірю потрохи проживали і вона, і позивачка, і відповідачка. Коли відповідачка останній раз приїжджала з дітьми, побила маму, яка через те потрапила в лікарню. Її мама хотіла, щоб з нею проживала [PERSON]. Мама хотіла виписати відповідачку. Відповідачка не проживала в квартирі матері, не приїхала ні на похорон, ні на девять днів, а приїхала на сорок днів після смерті. Леся жила в квартирі з 2008 року постійно однією сімєю з бабусею. Мама хотіла [PERSON] прописати. Відповідачка не проживала в квартирі з 2003 року, а проживала в квартирі чоловікової бабці в Луганській області. У 2009 році вона подавала позов про її вселення у квартиру. Леся (позивачка) після смерті бабці проживала в квартирі, здійснювала ремонт, тепер [PERSON] проживає в них, [INFO], оскільки в квартирі по вул. 22-го Січня робиться ремонт. Це вже триває більше року. Леся то проживає в них, то в тій квартирі, а її дитина проживає постійно в неї. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні пояснення. Вона живе по сусідству з [PERSON], яка жила з [PERSON] та її мамою. Коли приїжджала на канікули інша дочка [PERSON], то [PERSON] з мамою йшли жити до своєї квартири. Та інша дочка била [PERSON]. [PERSON] доглядала [PERSON]. [PERSON] хотіла, щоб [PERSON] з нею жила, вони і жили однією сімєю. Мирослава майже не жила в квартирі після смерті [PERSON], лише приїжджала. Чи живе в квартирі зараз [PERSON], вона точно не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні пояснення. Вона знала [PERSON], яка проживала в Раві-Руській в однокімнатній квартирі. Коли Мирося поїхала, в квартирі з [PERSON] стала жити [PERSON], вони разом купували продукти, [PERSON] готувала їсти. Після смерті [PERSON] в квартирі жила [PERSON], яка робила там ремонт. Мирослава в квартирі не живе багато років, оскільки поїхала в Луганськ. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії свідоцтва про народження серії І-УР № 448724 вбачається, що матірю [PERSON] є [PERSON]. З копії свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 145195 вбачається, що [PERSON] у звязку із одруженням змінила прізвище на [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ № 391971 вбачається, що матірю [PERSON] є [PERSON]. З копії листа Первомайського МВ ГУМВСУ в Луганській області вбачається, що [PERSON] зверталася до Первомайського МВ ГУМВСУ щодо неправомірних дій відносно неї з боку [PERSON] З копії рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 26.06.2009 року вбачається, що особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] переоформлено з [PERSON] на [PERSON]. З довідки № 438 від 25.02.2015 року, виданої КП «[PERSON] будинкоуправління», вбачається, що у [ADDRESS] проживають та прописані троє осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З копії ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 28.03.2011 року вбачається, що провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Комунального підприємства "Рава-Руське" будинковолодіння № 2 при [PERSON] міській раді, третя сторона: [PERSON] міська рада про визнання права на житло і вселення в квартиру, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин закрито у звязку із відмовою позивача від позову. Судом також було досліджено товарні чеки та роздрібні накладні на купівлю будівельних матеріалів, з яких не вбачається можливим встановити платника, та розрахункова книжка [PERSON] ([PERSON]), видана КП «[PERSON] будинкоуправління № 2», на адресу 22 січня 12А/2. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Щодо позовної вимоги визнати за [PERSON] право на користування спірним житловим приміщенням у спірній квартирі № 1, будинку № 14 по вул. 22-Січня в м. Рава-Руська, оскільки починаючи з 2008р. вона зі згоди наймача квартири - [PERSON] постійно проживала у даній квартирі, вела з нею спільне господарство, у них був спільний бюджет і вона була членом її сімї судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщені, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Статтею 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які приживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пунктом 9 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 02 квітня 1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування житлового кодексу України» (зі змінами), роз'яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням особи, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати порядок, встановлений при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в цьому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість їх проживання, чи не обумовлювалося угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Як вбачається з довідки № 438 від 25.02.2015 року, виданої КП «[PERSON] будинкоуправління», у [ADDRESS] проживають та прописані троє осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], а отже позивачка в такому не прописана. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що при вселенні позивачки в житлове приміщення на це була письмова згода всіх членів сім'ї наймача. З показань свідків [PERSON], яка є матірю позивачки, та свідків [PERSON] та [PERSON], які були подругами померлої бабці позивачки, не можливо достовірно встановити обставини вселення позивачки, а також те, що квартира [ADDRESS] була постійним місцем проживання позивачки. [PERSON] таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати за [PERSON] право на користування спірним житловим приміщенням у спірній квартирі № 1, будинку № 14 по вул. 22-Січня в м. Рава-Руська, оскільки починаючи з 2008р. вона зі згоди наймача квартири - [PERSON] постійно проживала у даній квартирі, вела з нею спільне господарство, у них був спільний бюджет і вона була членом її сімї - слід відмовити. Щодо позовної вимоги визнати незаконним рішення виконкому [PERSON] міської ради за № 116 від 26.06.2008р., оскільки на час переоформлення особового рахунку на дану квартиру [PERSON] давно не була членом сімї наймача, не проживала в даній квартирі, починаючи з 2003р. із своїми дітьми і тому втратила право на користування даним житловим приміщенням судом встановлено наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України, визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону, як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною 1 ст. 11 вищевказаного Закону визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. Згідно п.1, п. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною 4 ст. 29 вищевказаного Закону визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Суду не надано належних та допустимих доказів, з яких можливо було б достовірно встановити неправомірність дій виконавчого комітету [PERSON] міської ради при винесенні рішення №116 від 26.06.2009 року. Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет [PERSON] міської ради приймаючи рішення №116 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про місцеве самоврядування". [PERSON] таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати незаконним рішення виконкому [PERSON] міської ради за № 116 від 26.06.2008р., оскільки на час переоформлення особового рахунку на дану квартиру [PERSON] давно не була членом сімї наймача, не проживала в даній квартирі, починаючи з 2003р. із своїми дітьми і тому втратила право на користування даним житловим приміщенням - слід відмовити. Щодо позовної вимоги визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], разом з двома її неповнолітніми дітьми - [PERSON], 17.11.2000р.н. та [PERSON], 03.04.2003р.н., оскільки вони не проживають у даній квартирі починаючи з 2003 року, без поважної на те причини і тому втратили право на користування житловим приміщенням судом встановлено наступне. З копії рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 26.06.2009 року вбачається, що особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] переоформлено з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, в силу вимог ст. 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Виходячи з Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України №2 від 12.04.1985року, для вирішення цього питання необхідно з'ясовувати причини відсутності, які тягнуть за собою правові наслідки. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 відповідно до ст.107 ЖК УРСР наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Свідок [PERSON] є матірю позивачки. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні надали показання щодо обставин, які їм стали відомі зі слів померлої [PERSON] З показань свідків [PERSON] та [PERSON], які були подругами померлої бабці позивачки, не можливо встановити період відсутності в квартирі відповідачки [PERSON] та те, хто проживає в ній на даний час. Окрім того, свідчення свідків в частині того, що відповідачка [PERSON] відсутня у спірному житловому приміщенні, спростовуються довідкою № 438 від 25.02.2015 року, виданої КП «[PERSON] будинкоуправління», з якої вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають та прописані у [ADDRESS]. Інших достовірних доказів відсутності відповідачки [PERSON] та її дітей у спірному житловому приміщенні протягом шести місяців позивачем не наведено. Таким чином належних та допустимих доказів того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають у спірній квартирі, того, що [PERSON] обрала інше постійне місце проживання, та того, що вона відсутня в спірному житловому приміщенні понад встановлені строки суду не надано. [PERSON] таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], разом з двома її неповнолітніми дітьми - [PERSON], 17.11.2000р.н. та [PERSON], 03.04.2003р.н., оскільки вони не проживають у даній квартирі починаючи з 2003 року, без поважної на те причини і тому втратили право на користування житловим приміщенням - слід відмовити. Щодо позовної вимоги зобовязати відповідача - [PERSON] міську раду, Львівської області, укласти з [PERSON] договір житлового найму, як членом сімї, наймача - [PERSON], яка померла 19.01.2009р. згідно із вимогами ст. 106 ЖК України судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до вимог ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 64 ЖК України позивачка не належить до членів сімї ні [PERSON] (попереднього наймача), ні відповідачки [PERSON] (дійсного наймача). Окрім цього, за статтею 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Частиною 4 ст. 29 "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. З огляду на офіційне тлумачення положень частини 2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Конституційний суд України у своєму рішенні по справі №7-рп від 16 квітня 2009 року за конституційним поданням Харківської міської ради зазначив, що закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59). Таким чином, вирішення питання укладення договору житлового найму належить до відання виконавчого органу [PERSON] міської ради. [PERSON] таких обставин у задоволенні позовної вимоги - зобовязати відповідача - [PERSON] міську раду, Львівської області, укласти з [PERSON] договір житлового найму, як членом сімї, наймача - [PERSON], яка померла 19.01.2009р. згідно із вимогами ст. 106 ЖК України - слід відмовити. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи відсутні. [PERSON] таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed