Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом до Державної санітарно-епідеміологічної служби України про скасування дисциплінарного стягнення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 травня 2015 року наказом т.в.о. Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України [PERSON] йому було оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обовязків, яке полягає у несвоєчасному та неякісному вирішенні питання оформлення договірних відносин між Головним управлінням Держсанепідслужби у Рівненській області та ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» по використанню приміщень, що призвело до незаконних витрат бюджетних коштів та до їх нераціонального використання. Підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення була службова записка [PERSON] головного спеціаліста сектора внутрішнього аудиту Держсанепідслужби України. Вважає, що спірний наказ в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення є протиправним, оскільки підставою для його прийняття стала службова записка, дані якої не встановлюють обставин щодо неналежного виконання ним своїх службових обовязків, а встановлені в ньому порушення не досліджені та визначені формально без прийняття до уваги мотивованих пояснень. Просить визнати протиправним та скасувати наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 07 травня 2015 року №3-кд в частині оголошення йому догани. 22 червня 2015 року представник Держсанепідслужби України подав до суду заперечення в яких вказав, що сектором внутрішнього аудиту Держсанепідслужби України 21 квітня 2015 року у межах компетенції було розглянуто листи Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 20 квітня 2015 року №08-06/989 та від Головного управління Держсанепідслужби України у Рівненській області від 21 квітня 2015 року №12-04/756 щодо питання розподілу площ приміщень, що спільно використовуються цими закладами та відшкодування оплати за спожиті ними комунальні послуги та енергоносії, та встановлено, що Головним управлінням Держсанепідслужби у Рівненській області порушуються вимоги п.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та протягом 2014 року по теперішній час без договору оренди використовуються приміщення за адресою м. Рівне, вул. Котляревського, 3, балансоутримувачем яких ж Державна установа «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». У звязку з неузгодженістю позицій сторін щодо розрахунків комунальних послуг та енергоносіїв котрі надаються Державною установою «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» та обсягів спожитих Головним управлінням Держсанепідслужби в Рівненській області по вже укладених договорах оренди приміщень, у яких розміщено відокремлені підрозділи Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області, оплата за спожиті комунальні послуги та енергоносії у 2014 році проведена не в повному обсязі. Оскільки Головним управлінням Держсанепідслужби у Рівненській області було проведено зменшення кошторисних призначень по КЕКВ 2271, 2272, 2273 у звязку з відсутністю потреби до кінця року на загальну суму 69\~200,00 грн. Тобто зазначене свідчить про нераціональне використання бюджетних коштів, що призвело до утворення кредиторської заборгованості з оплати комунальних послуг та енергоносіїв на суму 16\~291,96 грн., яка виникла у грудні 2014 року та на сьогоднішній день не сплачена. Внаслідок цього протягом 2013-2014 років та по теперішній час Державною установою «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» проводиться покриття витрат комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих Головним управлінням Держсанепідслужби в Рівненській області, без подальшого їх відшкодування, що є порушенням вимог п.5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджений постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, яким передбачено, що установи мають право брати бюджетні зобовязання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, затверджених в кошторисі, які відповідно до п.3 Порядку №228 є індивідуальними. Згідно Контракту №32 [PERSON] зобовязаний безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління установою, забезпечувати його ефективну діяльність, раціональне використання і збереження закріпленого за установою майна. Контролює вжиття заходів щодо ефективного використання за призначенням, збереження та відновлення закріплених за установою на правах оперативного управління основних засобів. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали за мотивів, що викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Також у судовому засіданні позивач та його представник показали, що жодних розслідуваннь, фактів, документальних підтверджень стосовно можливого витрачання ним бюджених коштів відповідачем та іншими контролюючими органами не проводилось, і таких фактів не було. Втрат бюджетних коштів не відбулось, що підтверджується відповідними документами. Позивач неодноразово звертався в Державну санітарно-епідеміологічну службу України з листами по питаннях , що стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Однак зі сторони відповідача, відповіді по тих питаннях які він висловив у своїх листах жодного разу надано не було. Крім того, позивач та його представник вказують, що в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не вказано, який конретний пункт контракту № 32 від 26 березня 2014 року було порушено [PERSON] Представник Державної санітарно-епідеміологічної служби України в судове не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Однак до суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач просить відмовити у задоволенню позову, оскільки позивачем нераціонально використані бюджетні кошти, шо призвело до утворення кредиторської заборгованості з оплати комунальних послуг та енергоносіїв на суму 16291,96 грн, яка виникла у грудні 2014 року та на сьогоднішній день не сплачена. Невизначено площ приміщень, які необхідні для організації роботи та укладення договору оренди між Державною установою " Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" та Головним управлінням Держсанепідемслужби у Рівненській області за адресою м. Рівне вул. Котляревського, 3 . Крім того, позивачем протягом періоду, що підлягав опрацюванню , не предявлено претензій та позовів щодо захисту бюджетних коштів та майна. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що Наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України №16-о від 25 березня 2014 року [PERSON] призначено на посаду директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 26 березня 2014 року. Між позивачем та Державною санітарно-епідеміологічною службою України укладено Контракт №32 від 26 березня 2015 року, відповідно до якого [PERSON] призначений на вищевказану посаду директора на строк дії цього контракту (26 березня 2017 року). 07 травня 2015 року т.в.о. Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України [PERSON] оголосив догану [PERSON] за неналежне виконання своїх службових обовязків, яке полягає у несвоєчасному та неякісному вирішенні питання оформлення договірних відносин між Головним управлінням Держсанепідслужби у Рівненській області та ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» по використанню приміщень, що призвело до незаконних витрат бюджетних коштів та до їх нераціонального використання. Відповідно до вимог ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. При цьому, порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків. Отже, для того, щоб притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, необхідно встановити, що невиконання чи неналежне виконання ним своїх трудових обовязків мало місце з його вини, тобто, було вчинено умисно або з необережності. Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність. Тобто догана захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обовязків, закріплених нормами трудового права, як-от: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Здебільшого дисциплінарним проступком визнаються діяння, що повязуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обовязків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Як встановлено судом, підставою для застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення була службова записка [PERSON] головного спеціаліста сектора внутрішнього аудиту Держсанепідслужби України. Як вбачається з вказаної записки, позивач нераціонально використані бюджетні кошти, шо призвело до утворення кредиторської заборгованості з оплати комунальних послуг та енергоносіїв на суму 16291,96 грн, яка виникла у грудні 2014 року та на сьогоднішній день не сплачена. Невизначено площ приміщень, які необхідні для організації роботи та укладення договору оренди між Державною установою " Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" та Головним управлінням Держсанепідемслужби у Рівненській області за адресою м. Рівне вул. Котляревського, 3 . Крім того, позивачем протягом періоду, що підлягав опрацюванню , не предявлено претензій та позовів щодо захисту бюджетних коштів та майна. Виходячи з даних порушень , є підстави для притягнення [PERSON] - директора Державної установи " Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби" України до дисциплінарної відповідальності. Згідно з вимогами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Однак суд вбачає, що у вищевказаній записці , що стала підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не наведено жодних фактів невиконання або неналежне виконання [PERSON] своїх посадових обов"язків, не вказано який конкретно пункт контракту № 32 від 26 березня 2014 року порушив останній. Як вбачається з п. 1.1. , п. 1.2. Статуту державної установи, " Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби" України є санітарно-профілактичним закладом охорони здоров"я основним завданням якого є забеспечення про ведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, засновником Центру та його органом управління є Державна санітарно епідеміологічна служба України. Згідно наданих позивачем доказів, [PERSON], як керівником вказаної установи, в межах своїх повноважень, протягом 2014-2015 років направлялись на адресу Головного управління листи з пропозиціями щодо укладення договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. Однак зі сторони відповідача жодних конкретних відповідей надано не було, відмови , з посиланням на різні аргументи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем постійно направлялись вимоги до Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області з пропозиціями про виконання своїх договірних зобов"язань, що свідчить про те, що позивач приймав всі міри для стягнення орендної плати відповідно до договорів оренди. Також судом встановлено, що жодної шкоди державним інтересам позивачем як керівником державної установи заподіяно не було. Відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, власник або уповноважений ним орган перед тим, як притягнути особу до дисциплінарної відповідальності, зобов"язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, тобто з"ясувати всі питання, що мають суттєве значення для застосування до конкретної особи дисциплінарного стягнення. На підставі наданих матеріалів, суд вважає, що відповідач вказані норми чинного законодавства не виконав. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, та оцінюючи всі докази у сукупності , суд вважає, що при притягненні [PERSON] до даного виду відповідальності, відповідач жодним чином не навів конкретних фактів допущеним останнім невиконання або неналежне виконання покладених на нього трудових обов"язків контрактом № 32 від 26 березня 2014 року. При задоволенні позову, суд виходить з загальних засад цивільного законодавства, а саме вимог справедливості, добросовісності та розумності. При цьому суд виходить з вимог Конституційного суду України у рішенні від 2 листопада 2004 року, де вказано, що справедливість є одним із загальнолюдських вимірів права. На підставі викладеного та

Outcome: approved