Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

02 серпня 2017 року позивачка\~[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та залишити їй прізвище "Курта". В обґрунтування позовних вимог, зазначає про те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки дуже напружені, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У добровільному порядку, за взаємною згодою розірвати шлюб вони з відповідачем спільної згоди не дійшли. Позивачка вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї вже неможливим, тому вжиття заходів щодо примирення між позивачкою та відповідачем є недоцільним. Майнових спорів між позивачкою та відповідачем не має. Позивачка в судове засідання не з'явилась про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену\~справу розглядати без\~її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовільнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01.02.1992 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Кремненської сільської ради Лугинського району Житомирської області про, що складено актовий запис № 4, що підтверджується даними свідоцтва про одруження виданого повторно серії 1-ТП № 147344. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, через\~відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів між ними. \~Статею 24 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно правової позиції закладеної в п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 112 ч. 2 Сімейного кодексу України\~встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у справі. Положення ст. 113 СК України надає право позивачці після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем "Курта". Узв'язку із викладеним позовні вимоги підлягають задоволенню. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З відповідача на користь позивачки, згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена нею сума судового збору. На підставі викладеного ст.ст.104,\~105,\~112,\~113-115 СК України,

Outcome: approved