Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом у якому просив визнати недійсним договір №715433 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, що укладений 21.05.2015 року, а також стягнути з ТОВ "Авто Просто" винагороду в сумі 4712,40 грн. і щомісячний платіж 2935,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.05.2015 року сторонами укладено вказаний договір для придбання автомобіля у групі згідно системи "Авто Так". Відповідно договору позивач здійснив два платежі на загальну суму 7648 грн., однак автомобіль він не отримав. Отримання позивачем автомобіля залежить не лише від належного виконання саме позивачем умов договору але й іншими учасниками групи, що свідчить про сплату позивачем коштів за можливість отримання у майбутньому бажаного результату без споживання останнього. Такі умови договору свідчать, що його укладено на несправедливих умовах і використовуючи нечесну підприємницьку практику. Договір є одностороннім, оскільки містить лише права відповідача та обов'язки і відповідальність позивача. Позивача з договором ознайомлено поверхнево, а внутрішні правила під якими позивач поставив підпис про ознайомлення йому не надали взагалі. Договір укладено поза межами торгівельного чи офісного приміщення відповідача без відповідного документу. Викладені обставини позивач вважає достатніми підставами для визнання договору недійсним. Позивач у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, а розгляд справи провести без його участі (а.с.20). Відповідач у судове засідання свого представника не направили, проте надали суду письмове заперечення в якому просили провести розгляд справи без участі їх представника та відмовити у задоволенні позову, оскільки вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими, а надані суду докази неналежними та недостатніми (а.с.22-36). Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 21.05.2015 року між [PERSON] і ТОВ "Авто Просто" укладено договір №715433 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі (далі - Договір), згідно якого [PERSON] було включено до групи №001224, порядковий №194, групу сформовано 29.05.2015 року для придбання автомобіля, згідно системи "Авто Так" (а.с.4-10). На виконання умов договору [PERSON] здійснено два платежі, а саме 21.05.2015 року 4712,40 грн., як винагорода по договору дорученню №715433 від 21.05.2015 року та 11.06.2015 року 2935,60 грн., як щомісячний платіж за червень 2015 року (а.с.11-12). Відповідно до вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтями 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачені різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними, а саме укладення договору на несправедливих умовах і з використанням нечесної підприємницької діяльності. Аналіз Договору свідчить, що за системою придбання автомобілів у групах "Авто Так" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений Договором, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи, а тому висновок, що діяльність відповідача за Договором суперечить Закону України "Про захист прав споживачів" є необґрунтованим. Крім цього, відповідно до Договору система "Авто Так" - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг відповідача з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Договором і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Тобто, придбання товарів у групах за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог є легітимною підприємницькою діяльністю. За таких обставин, доводи позивача про нечесну підприємницьку практику відповідача суд вважає необґрунтованими. Аргументи позивача про укладення договору на несправедливих умовах є необґрунтованими. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Проте, договір який укладено сторонами містить детальний перелік прав і обов'язків сторін, а також опис послуг, який узгоджено при підписанні, умови договору, що порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін і завдають шкоди споживачеві, судом не встановлені. Крім цього, пунктом 12.1.5 Договору, позивачу додатково було надано 14 днів з дати підписання Договору для детального ознайомлення та вивчення його умов та можливості його розірвання без втрат коштів, однак останній цього не зробив. Щодо укладення договору поза межами торгівельного чи офісного приміщення відповідача без відповідного документу, то вказана обставина не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки представник відповідача, якою укладено спірний Договір, діяла згідно довіреності наданої відповідачем, який підтвердив її повноваження на укладення спірного Договору за місцем його підписання.

Outcome: dismissed