Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

15 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Зазначає, що 11 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінаси та кредит»» укладений кредитний договір № 1/PVN14-04-08, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 99 000 дол. США, строком користування до 17.04.2023 року. У забезпечення кредитного договору цього ж дня між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінаси та кредит» укладений іпотечний договір, за яким банку передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 23.09.2010 року задоволено вимоги ВАТ «Банк «Фінаси та кредит» та стягнуто борг з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1 117 391, 08 грн. Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні. 02.08.2020 її право власності припинено ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» на підставі рішення приватного нотаріуса Доценка А.М. за № 53416450. Підставою для державної реєстрації стало: договір про відступлення права вимоги №3407 видний 1010.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., вимога про усунення порушення зобов`язання №08/05-2020-1, виданий 08.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс», довідка іпотекодержателя №29/07-2020, виданий 29.07.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс», рекомендоване повідомлення про вручення 0500096441277. Вважає дії приватного нотаріуса протиправними прийнятого з порушенням ст. 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки письмових вимог про усунення порушень іпотекодавець не отримувала, як і не отримувала попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, а приватним нотаріусом не перевірені документи на наявність підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за фінансовою установою. Крім того, рішення прийнято під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року, за яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язання громадянина України за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті. Дія даного Закону розповсюджується і на випадки позасудового звернення стягнення. Зазначила, що квартира є її єдиним житлом. Просить визнати протиправними та скасувати: -рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 53416450 від 02.08.2020 р., яким зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс»право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . - запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведення 29.07.2020 року державної реєстрації на підставі рішення № 53416450 від 02.08.2020 р., про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс»права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та відновити право власності за [PERSON] на вказану квартиру. Ухвалою суду від 16.04.2021 року відкрито спрощене провадження у справі (т. 1 а.с. 61). Ухвалою суду від 16.04.2021 року вжиті заходи по забезпеченню позову (т. 1 а.с. 62). 01.06.2021 відповідачем подано відзив на позов (т 1 а.с.77-83). Просить відмовити у позові за безпідставністю. Правовими підставами набуття прав вимоги до боржника [PERSON] є укладений 10.10.2019 договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Оскільки [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань станом на 10 жовтня 2019 року виникла заборгованість 2344356, 44 грн. 08.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» направила на адресу [PERSON] письмові вимоги про усунення порушень зобов`язання за основною вимогою в 30-ти денний строк з дня отримання вимоги, також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття товариством право власності на предмет іпотеки, які повернуті за закінченням терміну зберігання. 09.07.2020 товариство повторно направило на адресу [PERSON] вимоги та попередження, які повернуті за закінченням терміну зберігання. В липні 2020 року товариство звернулось до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М. із заявою про державну реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс». Вважають, що до спірних правовідносин неможливо застосувати мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті. Так, кредитні ресурси, отримані [PERSON] , витрачені на придбання житла, та не є споживчим. Відсутні докази на підтвердження використання житла, як місця її постійного проживання. Ухвалою суду від 02.06.2021 залишено без задоволення заяву відповідача про перехід до загального провадження. 24.06.2021 позивачем надано відповідь на відзив. Наголошує, щодо безпідставності вимог до неї на суму 103 352 315, 50 грн. Відсутня згода іпотекодавця на відчуження. Спірна квартира, яка використовується [PERSON] як місце її постійного проживання, не може бути примусово стягнута. У тому числі шляхом реєстрації права власності за відповідачем. Дані пошукової системи укрпошти ні містять відомостей про направлення на її адресу поштових вимог -повідомлень. Відсутні дані щодо оцінки майна. Ухвалою від 14.07.2021 витребувані від департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавського області відомості щодо отримувачів субсидії у кВ [ADDRESS] та [ADDRESS] у м Кременчуці за різні періоди. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» - Кінаш Т.В. проти позову заперечувала, посилаючись на обставини та підстави, викладені у відзиві на позовну заяву, а також витребуваних матеріалах. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 11 квітня 2008 року між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/PVN14-04-08, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 99 000 дол. США, строком користування до 17.04.2023 року. (т. 1 а.с. 10-18) Цього ж дня між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено іпотечний договір № 1/PVN14-04-08 за яким іпотекодержатель [PERSON] у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 19-21). Пунктами 11.1, 11.2 іпотечного договору передбачено, що за вибором іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки в однин із наведених способів: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У пункті 11.3. іпотечного договору сторони узгодили, що згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у п.п. 11.3.1 та 11.3.2 пункту цього договору: - задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»; - продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» 10.10.2019 між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1/ PVN14-049-08 від 11 квітня 2008 року, іпотечним договором № 1/ PVN14-049-08 від 11 квітня 2008 року та договором поруки № 1/ PVN14-049-08 від 11 квітня 2008 року. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.09.2010 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит"" у солідарному порядку заборгованість станом на 30 листопада 2009 року по кредитному договору № 1/ PVN14-049-08 від 11 квітня 2008 року в розмірі 1 117 391 (один мільйон сто сімнадцять тисяч триста дев`яносто одна грн.) грн., з них: борг по кредиту у розмірі - 31 241, 47 грн., борг по відсоткам - 125 022,47 грн., пеня - 234 906,49 грн., борг по кредиту, що підлягає достроковому стягненню - 726 220,72 грн. та з кожного у повернення сплаченого судового збору у розмірі 566,66 (п`ятсот шістдесят шість грн. 66 коп.) грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 40 (сорок) грн. Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчука ГТУЮ у Полтавській області Акіменко Е.В. від 14.04.2020 року (т. 1 а.с. 27) виконавчий лист 2-149, виданий 07.02.2011 повернуто за заявою стягувача. 27.04.2020 приватним виконавцем Скрипник В.Л. відкрито виконавче провадження №61929206 про стягнення боргу в розмірі 1084 745, 44 грн. та залишку винагороди на суму 108 474, 59 грн. 27.07.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М. на підставі поданої ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і долучених до неї документів, проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс», номер запису про право власності: 37584197. Запис внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53416450 від 02.02.2020 року (т. 1 а.с. 23) Підставою для державної реєстрації є : договір про відступлення права вимоги №3407 видний 1010.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., вимога про усунення порушення зобов`язання №08/05-2020-1, виданий 08.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс», довідка іпотекодержателя №29/07-2020, виданий 29.07.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс», рекомендоване повідомлення про вручення 0500096441277. Так, частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Відповідно до статті 1 цього Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. З матеріалів справи вбачається, що листом від 08.05.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанси» надіслало [PERSON] за двома поштовими адресами, повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання за № 08/05-2020. У даному листі ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанси» вимагало сплатити заборгованість у розмірі - 103352315,50, що виникла станом на 08.05.2020 року, а також повідомлено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в разі несплати протягом 30-денного строку та повторна вимога аналогічного змісту від 09.07.2020 з вимогою сплатити борг станом на 09.07.2020 року у сумі 103389686,35 грн. (т. 1 а.с. 96-97) Проте відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» не надано підтверджень, що позивач повідомлений про це, та що останній вручені вимоги про сплату заборгованості та про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Із матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами іпотечний договір № 1/ PVN14-049-08 від 11.04.2008 року містить застереження про задоволення іпотечних вимог іпотекодержателя. Відповідачем до матеріалів справи не долучено договір про добровільну передачу у власність ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» спірного помешкання. Позивач не узгоджував з іпотекодержателем умови щодо автоматичного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права приватним нотаріусом, зокрема і станом на день вчинення дій 29.07.2020 року, а, значить, таку згоду [PERSON] не надавала, надана згода на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Так, посилання у відзиві відповідача щодо погодження стрононами застереження про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та надання згоди іпотекодержателю на прийняття одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до банку, не ґрунтується на вимогах договору Аналогічні позиції викладені у постанові Верховного Суду № 303/4230/18 від 13 листопада 2020 року, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №199/1276/17. Положеннями статті 37 вказаного Закону (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Разом з тим, відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Судом достовірно встановлено, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1, якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Закон України «Про іпотеку» вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Такі висновки щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, провадження №14-45цс20, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року № 524/10011/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 127/31897/18 та у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №337/5054/19. Квартира [ADDRESS] , яка має загальну площу 65,4 кв.м, житлову площу - 48,5 кв.м. та яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у тому числі шляхом реєстрації права власності за відповідачем як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору укладеного в іноземній валюті. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/3116/18 від 19 травня 2020 року, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Підстави для відступу від цього висновку відсутні. Доказів не проживання [PERSON] у спірній квартирі станом на момент направлення вимоги матеріали справи не місять. Крім того, у позивача відсутнє на праві власності будь-яке нерухоме майно. З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку про незаконність звернення стягнення відповідачем в позасудовому порядку на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка була передана в іпотеку [PERSON] як забезпечення виконання основного зобов`язання у валюті, а тому звернення стягнення на нього згідно до положень вказаного закону, не допускається. Крім того, проведеною перевіркою від 30.07.2021 тимчасово блоковано державному реєстратору [PERSON] доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За результатами перевірки наявні підставі для відмови у державній реєстрації на вказану квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» Щодо належного способу захисту порушеного права, то відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) Велика Палата Верховного Суду (постанова від 19 травня 2020 року) залишила без змін постанову Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, якою, зокрема, визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса від 04 листопада 2016 року № 32221794 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 644/3116/18, вважала, що скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки є ефективним способом порушеного права іпотекодавця. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. На підставі наведеного позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Необхідно скасувати рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 53416450 від 02.08.2020 р., яким зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведення 29.07.2020 року державної реєстрації на підставі рішення № 53416450 від 02.08.2020 р., про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та відновити право власності за [PERSON] на вказану квартиру. Крім того, на підставі ст. 158,264 ЦПК України, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м Кременчука від 16.04.2021 необхідно скасувати. Згідно ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14500 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2021 року, укладений між адвокатом Варавіним С.Д. та Костюк Ж.Б., акт про надані послуги від 15.04.2021 року до договору, розрахунок суми гонорару за договором з зазначенням наданих послуг та кількістю витрачених годин, який відповідає та є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи, копію квитанції № 1 квитанцію на суму 14500 грн. Враховуючи те, що позивачем документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14500 гривень, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму понесених ним витрат на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2270 грн. сплачений за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial