Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 517400 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31.03.2016 р. між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», яким було застраховано т/з «FAW CA 3252», державний № [NUMBER]. Вказував, що ним під час укладення договору було повідомлено відповідача про те, що вказаний автомобіль знаходиться в оренді у юридичної особи. Страхова компанія взяла на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у договорі, зокрема, викрадення. В період часу з 22:00 год. 20.08.2016 р. по 08:00 год. 22.08.2016 р. відбулось викрадення його транспортного засобу, з приводу чого він 26.08.2016 р. звернувся до Оболонського управління поліції в Київській області. На його звернення до страхової компанії із письмовою заявою про настання випадку страхового відшкодування з переліком документів, що підтверджують настання страхового випадку 17.10.2016 р., йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з ненаданням ним під час укладення договору страхування інформації про наявність договору найму застрахованого автомобіля, що має істотне значення для оцінки ступеню страхового ризику. Тому позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Крім того, представник позивача зазначив, що страховий випадок настав не внаслідок передачі його в оренду. Договір оренди був укладений до укоадення договору страхування, про що позивачем в усній формі було повідомлено відповідача. Позивач в судовому засіданні зазначив, що він володіє застрахованим транспортним засобом на підставі довіреності від 22.12.2015 р. та має право на страхові відшкодування. На даний час застрахований автомобіль перебуває в оренді, про що він в усній формі повідомив працівника страхової компанії під час укладення договору страхування. Договір оренди страховій компанії не надавався. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, підтримав пояснення, які були дані в письмових запереченнях та зазначив, що після того, як [PERSON] повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, було зроблено запити у відповідні органи. З наданої інформації їм стало відомо, що застрахований автомобіль перебуває в оренді. [PERSON] повинен був повідомити страховика про договір оренди, однак цього не зробив. При укладенні договору страхування страховик здійснює оцінку страхового ризику, виходячи з тих обставин і інформації про обєкт страхування, які відомі йому і які повідомлені йому страхувальником, та котрі мають істотне значення для оцінки страхового ризику. За результатами оцінки ризику страховик пропонує страхувальнику умови страхування, в тому числі і його вартість. Укладення договору оренди застрахованого транспортного засобу означає передачу застрахованого обєкту страхування в користування іншій особі, ніж обумовленій при укладанні договору страхування, а тому така передача має істотне значення для оцінки ступеню страхового ризику. Зміна умов страхування, порівняно з тими, на які було укладено договір страхування, в тому числі й зміна страхового тарифу, залежить від умов, зазначених в договорі оренди між страхувальником (орендодавцем) та орендарем. А тому для оцінки зміни ступеня страхового ризику та умов страхування страховику необхідно проаналізувати умови договору оренди та інші повязані з цим договором документи. Свідок [PERSON], що працює директором Оболонського відділення Київської регіональної дирекції ПАТ "СК "АХА Страхування", в суді показала, що позивачу [PERSON] за декілька тижнів до укладення договору страхування на електрону пошту було відправлено типовий договір страхування. Позивачем був наданий перелік документів, необхідних для укладення даного договору, однак договору оренди надано не було та не було про нього повідомлено страховика. У випадку, якщо транспортний засіб, який страхується, перебуває в оренді, страховою компанією робляться відповідні запити в державні установи та встановлюється інший тариф. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновків, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 31.03.2016 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 94530а6ко, відповідно до п. 25.1 якого страхова компанія взяла на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 25.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості. Зокрема до страхових ризиків відноситься викрадення шляхом крадіжки (а.с. 7-15). При цьому, в п. 26.2.3. договору зазначено, що страхувальник зобовязаний при укладені договору надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеня страхового ризику, і надалі письмово протягом 3 (трьох) робочих днів з дати виникнення таких обставин, інформувати його про будь-які зміни страхового ризику чи обставини, що істотно впливають на умови договору (в тому числі передача застрахованого ТЗ в оренду (прокат) чи заставу) ( а.с.9). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 989 ЦК України, ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про страхування» страхувальник зобовязаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику. Отже, страхувальник повинен повідомляти страховика про обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеня страхового ризику (в тому числі передача застрахованого ТЗ в оренду (прокат) чи заставу) як під час укладення договору, так і надалі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 10.07.2015 р. транспортний засіб марки FAW CA 3252, модель СА 3252, державний реєстраційний № [NUMBER] передано в оренду ТОВ «Спецтехнік» строком до 10.12.2016 р. (а.с. 23). Як вбачається з довідки про прийняття і реєстрацію заяви ГУ НП Оболонського управління поліції в період з 22:00 год. 20.08.2016 р. по 08:00 год. 22.08.2016 р. відбулось викрадення транспортного засобу FAW CA 3252, державний реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 25). Листом від 17.10.2016 р. за №9781/12цв [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав невиконання обовязків, передбачених умовами договору, а саме, ненадання страховику інформації щодо передачі застрахованого ТЗ в оренду (прокат) (а.с. 26). Згідно з п.п. 26.3.4, 30.5.6 договору страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник (його представник) не виконав обовязків, передбачених умовами договору. Страховик має право відмовити в виплаті страхового відшкодування на підставі розділу 30 цього договору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду положень ст.ст. 76 і 77 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не доведено факт повідомлення страховика про перебування застрахованого транспортного засобу в оренді. Крім того, як вбачається з письмових пояснень, наданих [PERSON] ПАТ «СК «АХА Страхування» 07.09.2016 р., [PERSON] не був впевнений в тому, що надавав страховику договір оренди транспортного засобу і чи в нього запитували про такий договір (а.с. 124-125). Також, з показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] під час укладання договору добровільного страхування наземного транспорту не повідомив відповідача про договір оренди вказаного транспортного засобу. З таких підстав, відмова ПАТ "СК "АХА Страхування" у виплаті [PERSON] страхового відшкодування ґрунтується на вимогах закону та договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено». Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed