Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 693 035,78 гривень, а саме: з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" страхову суму у розмірі 50000 грн., з Приватного підприємства "Транс-логістик" матеріальний збиток у розмірі 633 0355,78 грн., шкоду заподіяну здоров`ю у сумі 4000 грн., а також судові витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.01.2016р. близько 15.00 годин він керував транспортним засобом марки Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] , та рухався автодорогою Знамянка-Луганськ-Ізварино на під`їзді до м.Дніпра, у цей час [PERSON] , керуючи належним ПП "Транс-логістик" транспортним засобом марки «МАЗ 6303», р/н [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Land cruiser», р/н [NUMBER] . 04.04.2016 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси провадження у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрите, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «МАЗ 6303», р/н [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", згідно полісу АЕ №162902. Висновком №10404161 від 25.04.2016 року встановлено, що водій автомобіля марки «Toyota Land cruiser», р/н [NUMBER] належним виконанням п.12.3 ПДР не мав технічної можливості запобігти зіткненню, тоді як водій транспортного засобу марки «МАЗ 6303», р/н [NUMBER] таку можливість мав, у зв`язку з чим позивач вважає, що дані обставини є підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом. Позивач та його представник звернулись до суду із заявами про підтримання позову та ухвалення рішення за їх відсутності. Представники відповідачів направили на адресу суду заяви, відповідно до яких просили відмовити у задоволені позову та справу слухати за їх відсутності. Третя особа до судового засідання не з`явилась, раніше надавши заперечення на позов, згідно яких винним себе у вчиненні ДТП не вважає, оскільки ПДР не порушував та просив відмовити у задоволенні позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 277228, складеного інспектором Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Карпусенком В.А., 27.01.2016 р. о 15.00 годині, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] , рухаючись автодорогою Знамянка-Луганськ-Ізварино на під`їзді до м.Дніпра(Дніпропетровська), виїхав на зустрічну смугу для руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною дорожньо-транспортної пригоди визначено порушення [PERSON] п.11.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. №1306. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.04.2016 року провадження у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрите, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Одеської області від 11.10.2016 року, постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 04.04.2016 року щодо закриття провадження у справі про відмову у притягненні [PERSON] до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, скасовано, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №277228 від 28.01.2016 року відносно [PERSON] за ст.124 КпАП України повернуто до ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення, а матеріали адміністративної справи №523/2333/16-п повернуто до Суворовського районного суду м.Одеси для виконання постанови апеляційного суду Одеської області. Позивачем до позовної заяви додано висновок автотехнічного та транспортно-трасологічного експертного дослідження №10404161 від 25.04.2016 року, виконаного на підставі заяви адвоката позивача Любчика Д.О. , згідно якого встановити розташування місця зіткнення автомобілів та технічну спроможність або неспроможність місця зіткнення неможливо, проте є припущення, що водій транспортного засобу марки МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , мав можливість уникнути настання ДТП. Разом з цим, згідно висновку судової авто-технічної експертизи №17-1399, складеного 27.09.2017 р., встановлено, що обидва місця зіткнення, вказані обома учасниками пригоди, розташовані на смузі для руху, по якій рухався транспортний засіб МАЗ 6303, р/н [NUMBER] . Відтак, автомобіль Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] , виїхав на зустрічну смугу для руху, внаслідок чого завдав удару лівою передньою частиною кузова в ліве заднє колесо моста автомобіля МАЗ 6303, р/н [NUMBER] . Експертом зроблено висновок, що в умовах даної пригоди дії водія автомобіля Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] , з технічної точки зору не відповідали п.п.11.3, 12.1, 13.3 ПДР, хоча він мав технічну можливість їх дотриматися, внаслідок чого зіткнення можливо було б уникнути, оскільки він керував технічно справним засобом та міг визначати напрямок та швидкість руху. Також, дії водія Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] , регламентувались п.12.3 ПДР, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Вказаним висновком експертизи дії водія МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , з технічної точки зору розцінюються як пасивного учасника пригоди, оскільки він перебував в аварійній ситуації, створеній однобічними діями водія автомобіля Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] . Навіть при застосуванні водієм автомобіля МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , в односторонньому порядку будь-яких заходів запобігання зіткненню, можливість завдання удару не виключається. Надаючи вказані вище відповіді, експертом було прийнято до уваги, що ширина проїзної частини на схемі дорожньо-транспортної пригоди становить 7 м, однак у місці пригоди по сумі розмірів ширина проїзної частини перевищує 7 м. Експерту учасниками пригоди було надано відповіді на клопотання експерта про уточнення ширини проїзної частини в місці дорожньо-транспортної пригоди, а саме за даними листа [PERSON] від 22.05.2017 р. ширина проїзної частини у визначеному місці становить 11,3 м; згідно відповіді представника [PERSON] . - адвоката Любчика Д. О . від 26.05.2017 р. ширина дороги становить - 12 м, а ширина снігового накату 2,1 м. Таким, чином у місці дорожньо-транспортної пригоди на повороті дороги проїзна частина має розширення і по замірах схеми ДТП становить 4,8+6,5=11,3 м. або 4,8+4,4+2,1=11,3 м., що приймалось експертом до дослідження. Крім того, експертом встановлено, що якщо дорога до місця ДТП мала ширину проїзної частини 7 м, то на ній фактично було дві смуги - по одній у кожному напрямку. У місці ДТП було розширення проїзної частини, на якому, за даними схеми ДТП, сніговий накат розташовувався праворуч по ходу руху автомобіля МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , смугою шириною 2,1 м по всьому закругленню. У цьому випадку, згідно наданих на дослідження матеріалів справи, а саме з фототаблиці, виходить, що на схемі місця ДТП вказано, що праворуч, згідно напрямку руху автомобіля МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , знаходиться бордюр під снігом, який не спостерігається візуально, що з технічної точки зору забезпечувало вільну від снігу ширину смуги по 4,6 м (9,2/2=4,6) у кожному напрямку по видимому не засніженому дорожньому покриттю. З урахуванням цих даних, на масштабній схемі була нанесена умовна лінія краю початку снігового накату. З масштабної схеми вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів, на які вказали водії транспортних засобів, розташовані на смузі для руху автомобіля МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , ближче до середини вільної від снігу проїзної частини. Таким чином, експерт дійшов висновку, що дії водія автомобіля Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] , не відповідали вимогам п.11.3 Правил дорожнього руху. Відтак, [PERSON] було порушено вимоги п.п.11.3, 13.3 ПДР, через що ним було здійснено виїзд на зустрічну смугу для руху, по якій рухався транспортний засіб МАЗ 6303, р/н [NUMBER] , що стало причиною зіткнення транспортних засобів. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2017 року було встановлено, що водій транспортного засобу Toyota Landcruiser, р/н [NUMBER] , [PERSON] , порушив п.п.11.3, 13.3 ПДР, виїхавши на зустрічну смугу для руху, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.01.2016 р., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, однак у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КпАП України, провадження у справі щодо притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ст.124КУпАП, було закрито. Постановою апеляційного суду Одеської області від 22.12.2017 року, постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2017 року залишено без змін. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода була спричинена саме з вини позивача, що у свою чергу виключає можливість пред`явлення будь яких вимог матеріального характеру до відповідачів у справі. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Outcome: dismissed