Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Публічне акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд" (далі - третя особа) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за договором кредитної лінії № 491/31/1-2 від 23.09.2011, яка станом на 04.06.2014 року складає 144 351 543 гривні 25 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 127 000 000, 00 грн.; заборгованість за процентами - 11 064 557, 52 грн.; пеня за непогашення кредиту - 3 190 937, 53 грн.; відшкодування 3% річних за непогашення кредиту - 607 347, 95 грн.; втрати від інфляції за несплату кредиту - 1 445 220, 00 грн.; пеня за непогашення процентів - 498 111, 11 грн.; відшкодування 3% річних за непогашення процентів - 97 307, 02 грн.; втрати від інфляції за несплату процентів - 447 962, 12 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2011 між позивачем, Публічним акціонерним товариством "Будівельне управління № 813" та третьою особою було укладено генеральний кредитний договір № 491/31/1 з максимальним лімітом кредитування 350 000 000 грн. В рамках генерального кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 491/31/1/-2 (далі - кредитний договір) від 23.09.2011 з максимальним лімітом кредитування 127 000 000, 00 грн. та сплатою 15% річних за користування кредитними коштами; дата остаточного повернення кредиту - 22.09.2016. В забезпечення належного виконання зобов'язань третьої особи за кредитним договором, 26.09.2011 між позивачем, третьою особою та відповідачем було укладено договір поруки № 491/31/1-5 (далі - договір поруки), відповідно до якого відповідач зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (пункт 1.1 договору поруки). Оскільки ні третя особа, ні відповідач повністю не виконали зобов'язання, передбачені кредитним договором та договором поруки, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. У жовтні 2014 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до позивача та третьої особи про визнання договору поруки недійсним. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за первісним позовом за виконання зобов'язань третьої особи перед позивачем не поручався. Договір поруки ним не підписувався. Про існування вказаного договору поруки відповідач за первісним позовом дізнався лише тоді, коли отримав позовні матеріали з Шевченківського районного суду м. Києва. Оскільки відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, а саме не підписував договір поруки, то наданий позивачем до суду договір поруки є недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримав первісні позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги. Третя особа (відповідач 2 за зустрічним позовом) у судове засідання свого представника не направила та не надала суду жодних письмових чи усних пояснень по справі, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином. Суд, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", Публічним акціонерним товариством "Будівельне управління № 813" та Публічним акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд" було укладено генеральний кредитний договір № 491/31/1 з максимальним лімітом кредитування 350 000 000 грн. з додатковим договором № 1 від 01 березня 2013 року (а.с. 9-16). В рамках генерального кредитного договору між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та Публічним акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд" було укладено договір кредитної лінії № 491/31/1/-2 (далі - кредитний договір) від 23.09.2011 з максимальним лімітом кредитування 127 000 000, 00 грн. та сплатою 15% річних за користування кредитними коштами; дата остаточного повернення кредиту - 22.09.2016, з відповідними додатками та додатковими договорами (а.с. 17- 46). Матеріали справи також містять копію договору поруки № 491/31/1-5 від 26.09.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд" (а.с. 47 - 48) , а також копію листа від 18.11.2011 року, адресованого першому заступнику голови правління АТ "Ощадбанк" [PERSON], за яким, зокрема, підтверджується чинність забезпечення порукою зобов'язань за договором поруки № 491/31/1-5 від 26.09.2011р. (а.с. 103). Відповідно до пункту 1.1. договору поруки, поручитель (відповідач за первісним позовом) зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у разі порушення позичальником (третьою особою) виконання зобов'язання, кредитор (позивач за первісним позовом) має право вимагати від поручителя (відповідача за первісним позовом) виконання зобов'язання позичальника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору та договору поруки, в порядку, передбаченому цим договором. Пункт 2.4. договору поруки передбачає, що якщо при настанні строку виконання зобов'язання відповідно до кредитного договору позичальником не буде виконано зобов'язання та не сплачено відповідний платіж кредитору, позичальник та/або кредитор зобов'язуються повідомляти поручителя про таке прострочення платежу. При цьому згідно пункту 2.5 договору поруки, поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або позичальника виплатити несплачену позичальником суму кредиту. У зв'язку з невиконанням третьою особою умов кредитного договору, на адресу третьої особи позивачем було направлено вимогу № 26/3-06/612-3732 від 04.04.2014 про дострокове повернення кредиту (а.с. 51-52). Також вимога № 26/3-06/863 від 14.05.2014 була направлена на адресу відповідача за первісним позовом (а.с. 53-55). Оскільки зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що ним договір поруки не підписувався, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, поставивши перед експертом наступні питання: 1) Чи виконаний підпис від імені [PERSON] на договорі поруки № 491/31/1-5, який укладений 26 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд", [PERSON] чи іншою особою? 2) Чи виконаний підпис від імені [PERSON] на листі від 18 листопада 2011 року, який адресований першому заступнику голови правління АТ "Ощадбанк" [PERSON], [PERSON] чи іншою особою? Відповідно до висновку експертів Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 11.09.2015 № 26/1, підписи від імені [PERSON] в графах "Підпис Поручителя" та "Поручитель: [PERSON]" договору поруки № 491/31/1-5, який укладений 26 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Південьзахідшляхбуд", виконані не [PERSON], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в графі "_________ [PERSON]" листа від 18 листопада 2011 року, який адресований першому заступнику голови правління АТ "Ощадбанк" [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ч.1 ст. 627 ст.629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частинами 1, 3-5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При розгляді справи судом встановлено, що спірний договір поруки підписаний не відповідачем - [PERSON], а іншою особою. Відповідно до частин 1-2 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Оскільки судом на підставі зібраних доказів беззаперечно встановлено, що відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, а саме: не підписував договір поруки № 491/31/1-5 від 26.09.2011, то вказаний договір поруки є недійсним. Заперечення позивача проти зустрічних позовних вимог відповідача відхиляються як такі, що не відповідають дійсним обставинам справи. Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" не знайшли свого підтвердження при розгляді справи по суті і не підлягають задоволенню судом, натомість зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved