Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів: Відділу освіти Коростишівської РДА, Вільнянської сільської ради Коростишівського району Житомирської області про визнання незаконним звільнення, стягнення невиплачених коштів та моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що 06.09.2016 на підставі наказу № 319-к/тр відділу освіти Коростишівської РДА була прийнята на роботу на посаду виконуючої обов`язки завідувача Вільнянським дошкільним навчальним закладом "Сонечко" Коростишівського району, Житомирської області на період відсутності основного працівника [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення неї трирічного віку. Наказом № 119-к/тр від 06.09.2016 відділу освіти Короостишівської РДА прийнята на посаду вихователя Вільнянського дошкільного навчального закладу "Сонечко" на час відсутності основного працівника [PERSON] , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення неї трирічного віку. 30.03.2017 відповідно до наказу відділу освіти Коростишівської РДА № 101/01-к/тр, позивача було звільнено від виконання роботи вихователя Вільнянського ДНЗ Коростишівського району у зв`язку з закінченням строкового трудового договору. 31.03.2017 на підставі наказу відділу освіти Коростишівської РДА № 102-к/тр звільнено з посади виконуючої обов`язки завідувача Вільнянського ДНЗ "Сонечко" у зв`язку з закінченням строку трудового договору. Позивач вважає таке звільнення неправомірним, а накази про звільнення незаконними, оскільки при прийнятті на вищевказану роботу вона зазначала, щодо прийняття її на роботу на період відсутності основного працівника, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте не зазначала , що на період до її фактичного виходу з відпустки ( дострокового виходу), а тому правомірно сподівалась, що буде працювати три роки. 31.03.2017 в робочий день її не попередили про звільнення, з наказами не ознайомили, трудову книжку не видали. Про звільнення дізналась після виходу з лікарняного 26.04.2017. Після самостійного отримання розрахункових платіжних відомостей за вересень жовтень 2016 позивач з`ясувала, що їй було встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 10 відсотків. Відповідно до п. 1 Порядку виплати надбавки за вислугу років педагогічним та науковим працівникам навчальних закладів установ освіти, затверджених Постановою КМУ № 78 від 31.01.2001 р. педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти виплачуються щомісячні надбавки за вислугу років у відсотках до посадового окладу залежно від стажу педагогічної роботи в таких розмірах понад 3 р. - 10%, понад 10 р. -20%, понад 20 р. - 30%. Відповідач був обізнаний про її загальний педагогічний стаж 17 років, проте встановив надбавку у розмірі 10% від посадового окладу, а не 20% як повинен був виплачувати. На день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, які становлять загалом 16000 грн., а було виплачено лише 10000 грн., отже 6000 грн доплачено не було. Оскільки відповідачем не проведено повного розрахунку у день звільнення та на наступний день звільнення, то повинні настати наслідки передбачені ст. 117 КЗпПУ. Протиправними діями відповідачів позивачу було заподіяно і моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 50000 грн., оскільки її репутація спаплюжена, і за фахом вона не буде працювати в Коростишівському районі, а повернутись до м. Торець немає сенсу, їй постійно нагадували щодо повернення до дому на схід, канцелярські товари, іграшки, миючі засоби не виділялись. Внаслідок морального катування позивач витрачала здоров`я та вимушена була лікуватись. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та остаточно просила ( Т.1 а.с. 194-196): Визнати незаконним та скасувати наказ № 101/01/-к/тр від 30.03.2017 про звільнення [PERSON] від виконання роботи вихователя Вільнянської ДНЗ Коростишівського району у зв`язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст. 36 КЗпП України, з виплатою відповідно до чинного законодавства. Визнати незаконним та скасувати наказ № 102 - к/тр від 31.03.2017 про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов`язки завідувача Вільнянської ДНЗ "Сонечко" у зв`язку із закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України, з виплатою відповідно до чинного законодавства у ДНЗ Коростишівського району Житомирської області на займаних посадах. Стягнути з відповідачів на користь позивача недоплачену заробітну плату у розмірі 14568,53 грн., суму витрачену на покупку канцтоварів для дитсадка у розмірі 615,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Стягнути з відповідачів на її користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку 78589 грн. 35 коп. Ухвалою суду від 12.11.2018 замінено неналежного відповідача - Вільнянську сільську раду Коростишівського району на належного Коростишівську міську раду Житомирської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Додатково [PERSON] суду пояснила, що її загальний педагогічний стаж становив понад 23 р., а доплату за вислугу років здійснювали лише 10 %., а недоплачували 20%, розрахунки оплати вона не отримувала. Крім того вона самостійно купувала канцтовари для садочка на суму 615 грн., оскільки такі не видавались. Тарифікаційні списки щодо її стажу вона підписувала не читаючи. В судовому засіданні представник відповідача - відділу освіти Коростишівської РДА - Григорчук В.В. - позовні вимоги не визнав в повному обсязі, в їх задоволенні просив відмовити. З письмового відзиву та пояснень в судовому засіданні слідує, що позивача було призначено виконуючим обов`язки завідувача Вільнянським дошкільним навчальним закладом, на час відсутності основного працівника [PERSON] , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. В заяві позивача і в наказі про прийняття її на роботу не вказувалось що вона може працювати до досягнення трьох річного віку дитини основного працівника, а лише на час її відсутності. Основний працівник виявила бажання достроково вийти на роботу, а тому [PERSON] , 31.03.2017 була звільнена на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Засновником дошкільного закладу є Вільнянська сільська рада, утримання та фінансування дошкільного закладу проводилось сільською радою, тарифікаційні списки складались секретарем Вільнянської сільської ради на підставі трудової книжки позивача. З тарифікаційними списками позивач була ознайомлена, зауважень не мала, в подальшому списки були затверджені начальником відділу освіти. Нарахування заробітної плати та своєчасність її виплати покладено на Вільнянську сільську раду. Представник відповідача Коростишівської міської ради Лях І.М. в судових засіданнях позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити. З письмого відзиву та пояснень слідує, що у зв`язку з виходом основного працівника [PERSON] було звільнено із займаної посади з 31.03.2017 з виплатою відповідно до чинного законодавства. На виконання розпорядження відділу освіти Коростишівської РДА Вільнянською сільською радою було проведено всі розрахунки із позивачем. В грудні 2016 р. позивачу помилково було виплачено надлишкові кошти в сумі 2591,48 грн., а також за результатами перерахунку по листку непрацездатності за січень 2017 є переплата 1025,95 грн, а тому не донарахована доплата за вислугу років складає 442 грн. 81 коп. 06.04.2017 з позивачем проведено остаточний розрахунок та виплачені всі суми та компенсації за весь період роботи на посаді завідувача ДНЗ та вихователя. В подальшому, представник відповідача в судове засідання не з`явилась, до суду подали заяву щодо розгляду справи в їх відсутність. Суд, вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 101/01/-к/тр від 30.03.2017 про звільнення [PERSON] від виконання роботи вихователя Вільнянської ДНЗ Коростишівського району у зв`язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст. 36 КЗпП України, з виплатою відповідно до чинного законодавства, визнання незаконним та скасування наказу № 102 - к/тр від 31.03.2017 про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов`язки завідувача Вільнянської ДНЗ "Сонечко" у зв`язку із закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України, з виплатою відповідно до чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків: Відповідно до заяви [PERSON] поданої 31.08.2016 начальнику відділу освіти Коростишівської РДА , позивач просила прийняти її на роботу на посаду виконуючого обов`язки завідуючим Вільнянським дошкільним закладом Коростишівського району Житомирської області з 06.09.2016 на час відпустки основного працівника [PERSON] , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3 років ( Т.1 а.с. 147). На підставі заяви [PERSON] від 31.08.2016 наказом №319-к/тр від 06 вересня 2016 року останню було прийнято на посаду виконуючого обов`язки завідувача Вільнянським дошкільним навчальним закладом Коростишівського району Житомирської області ( 0,5 ставки) з 06 вересня 2016 на час відсутності основного працівника [PERSON] , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, з оплатою згідно з 12 тарифним розрядом (т.1 а.с.148). Даний наказ підписаний [PERSON] , що свідчить про її згоду з умовами прийняття на роботу на « час відсутності основного працівника». Також відомості про роботу внесені до трудової книжки [PERSON] на підставі наказу про прийняття на роботу № 319-к/тр, містять вказівку на тимчасову посаду на період відсутності основного працівника (т.2 а.с. 57). З 06.09.2016 позивач також виконувала роботу вихователя Вільнянського ДНЗ Коростишівського району на час відсутності основного працівника [PERSON] і вказана обставина сторонами не заперечується. Наказом № 101/01/-к/тр від 30.03.2017 р. про звільнення від виконання роботи вихователя [PERSON] , позивача звільнено від виконання роботи вихователя Вільнянського ДНЗ Коростишівського району Житомирської області з 31.03.2017 у зв`язку із виходом основного працівника [PERSON] , з виплатою відповідно до чинного законодавства ( Т.1 а.с. 222). Наказом № 102 - к/тр від 31.03.2017 відділу освіти Коростишівської РДА Тертичну [PERSON] звільнено з посади виконуючої обов`язки завідувача Вільнянським ДНЗ Коростишівського району Житомирської області 31 березня 2017 р., у зв`язку з закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України, з виплатою відповідно до чинного законодавства ( Т.1 а.с. 223). З вищевказаними наказами позивач ознайомилась 26.04.2017 та того ж дня отримала трудову книжку, вказана обставина визнається сторонами. Відповідно до ч.1\~ст. 21 КЗпП України\~трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За положеннями\~\~ст. 23 КЗпП України\~трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавством. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівника з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Відповідно до п.2 ч.1\~ст. 36 КЗпП України\~підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. У нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на посаду виконуючої обов`язки\~завідувача Вільнянської\~ДНЗ на строк відсутності основного працівника [PERSON] , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. Законодавством передбачено право працівника достроково вийти з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Так, згідно з ч.3 ст.179 Кодексу України про працю України, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, надається за бажанням. Достроковий вихід працівника з відпустки для догляду за дитиною є підставою для звільнення працівника, який перебував на посаді такого працівника. В наказі відділу освіти Коростишівської РДА № 319-к/тр від 06 вересня 2016 року був визначений строк на час відсутності основного працівника. Заявою від 27 березня 2017 року [PERSON] повідомила про своє бажання приступити до виконання своїх посадових обов`язків з 03 квітня 2017 року. Наказом № 103 від 03 квітня 2017 року перервано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] завідувачу Вільнянським ДНЗ Коростишівського району з дозволом виконувати роботу вихователя у вищезазначеному закладі, з 03 квітня 2017 р. у зв`язку з виходом на роботу на умовах неповного робочого часу на період перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 179, 181 КЗпП України ( Т.1, а.с. 224-225). Отже, у зв`язку з достроковим виходом з відпустки [PERSON] для догляду за дитиною, відділ освіти Коростишівської РДА правомірно звільнив позивача з посади виконуючої обов`язки завідувача Вільнянським ДНЗ, відповідно до п.2 ч.1\~ст.36 КЗпП України, а також від виконання роботи вихователя, а тому, суд дійшов до висновку що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні в розмірі 14568 грн.53 коп. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 Постанови КМУ "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від підпорядкування" від 23.03.2011 р.№ 373 ( в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) встановлено надбавку в граничному розмірі 20 відсотків посадового окладу ( ставки заробітної плати) педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування. Розмір надбавки встановлюється керівником закладу ( установи) у межах фонду оплати праці. Надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, що виконується працівником. Згідно наданих розрахунків по заробітній платі доплата за престижність праці позивачу здійснювалась в розмірі 10% щомісячно. Доводи позивача щодо нарахування їй доплати за престижність праці в розмірі 20% ( а за поясненнями в судовому засіданні за відпрацьований період з 01.01.2017 по 31.03.2017 в розмірі 30% ) суд до уваги не приймає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні глави 5 Розділу ІІ ЦПК України, щодо тих обставин, що керівником установи в межах фонду оплати праці була нарахована доплата у зазначених розмірах, окрім того, надбавка в граничному розмірі 30% посадового окладу підлягала застосування з 01.01.2018, а не на час виникнення спірних правовідносин, а тому позовні вимоги щодо нарахування надбавки за престижність праці в розмірі 20% та відповідно 30% до задоволення не підлягають. Щодо позовних вимог про виплату надбавок за вислугу років позивачу, як педагогічному працівнику за відпрацьований період, то з приводу цих позовних вимог суд зазначає наступне. Педагогічний стаж являє собою сумарну тривалість трудової діяльності працівників в освітніх закладах на посадах, пов`язаних з навчальним процесом. Порядок виплати надбавок за вислугу років\~ педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 р. № 78 ( далі Порядок № 78). Дія зазначеного Порядку поширюється на працівників, зазначених в Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. № 963, і на яких поширюються умови оплати праці працівників навчальних закладів і установ освіти. Відповідно до п. 1 Порядку № 78\~педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти\~ виплачуються щомісячні надбавки за вислугу років у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи в таких розмірах:\~ понад 3 роки 10 відсотків; понад 10 років 20 відсотків; понад 20 років 30 відсотків. Основним документом для визначення стажу педагогічної роботи є трудова книжка, а також інші документи, які\~ відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Розмір надбавки за вислугу років змінюється з місяця, наступного за тим, в якому виникло таке право, якщо документи, необхідні для своєчасного та правильного розрахунку стажу, знаходяться в навчальному закладі чи установі освіти, або з дня подання працівником таких документів. В період з 06.06.2016 по 31.03.2017 позивач [PERSON] обіймала посаду виконуючої обов`язки завідувача Вільнянським ДНЗ ( 0,5 шт.од.) та виконання роботи вихователя ( 0,42 шт.од). З копії трудової книжки позивача ( Т.2 а.с. 38-61) вбачається, що загальний стаж педагогічної роботи [PERSON] на час прийняття на роботу до Вільнянського дошкільного навчального закладу Коростишівського району Житомирсьої області станом на 06.09.2016 становив 18 років 9 місяців 29 днів, а на час звільнення - 19 років 7 місяців 25 днів. Доводи позивача, щодо її загального педагогічного стажу на час роботи у відповідача , який становив понад 20 років, а саме 23 роки 6 місяців 6 днів, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до Порядку №\~78\~до стажу\~для встановлення\~надбавок включається\~тільки період\~педагогічної роботи,\~тобто період\~навчання \~з 01.09.1986\~по 15.08.1990\~(\~Слав`янський державний\~педагогічний інститут\~)\~не враховується. Отже, відповідно до п.1 Порядку № 78 позивач на час роботи у Вільнянському ДНЗ мала понад 10 років стажу педагогічної роботи та їй повинна була бути здійснена виплата щомісячної надбавки за вислугу років в розмірі 20% від посадового окладу на відповідних посадах. Разом з тим, відповідно до тарифікаційних списків, працівників дитячих дошкільних установ на 01.09.2016, на 01.12.2016 та станом на 01.01.2017 р. Вільнянського дошкільного навчального закладу (які підписані - завідуючою - Тертичною С.І., секретарем сільської ради - Кротюк [PERSON] та затверджені Начальником відділу освіти Порхалевич І.Л.) відповідно до посад, які займала [PERSON] : завідуюча ( штатна посада 0,5) та вихователь ( штатна посада 0,42) стаж педагогічної роботи визначено 8 років ( Т.2, а.с. 7-12 ), надбавка за стаж визначена 10 %. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачу в порушення Порядку № 78 не було здійснено щомісячне нарахування та виплату надбавки за вислугу років з урахуванням педагогічного стажу в розмірі 20%, а було здійснено лише в розмірі 10% відповідно до займаних посад, і вказана обставина в ході розгляду справи визнана відповідачами. Отже, позивачу [PERSON] , не здійснено нарахування за вислугу років за період роботи на займаних посадах за фактично відпрацьований період у розмірі 1514,23 грн., який складається з : за вересень 2016 р. - 296,07 грн; жовтень 2016 р. 159,33 грн., листопад 2016 р. - 211,70 грн, грудень 2016 р. - 238,52, січень 2017 р. - 57,19 грн, лютий 2017 р. - 330,50 грн. та березень 2017 р. - 220,92 грн. Вказана обставина підтверджується письмовими доказами, що досліджені судом ( Т.2 а.с.2- 33). Даних про їх виплату, як на день звільнення так і на день розгляду справи, суду не надано, а тому вказана сума підлягає до стягнення. Доводи відповідача - Коростишівської міської ради, щодо тих обставин, що в грудні 2016 року [PERSON] було помилково нараховано та виплачено премію 2591,78 грн, а за перерахунком переплата за листком непрацездатності в січні 2017 р. становить 1025 грн 95 коп., а тому відсутня заборгованість по невиплаченій заробітній платі суд до уваги не приймає, оскільки з вимогами ( зустрічними) про стягнення таких коштів останні не звертались. 06 квітня 2017 р. з позивачем проведено розрахунок в розмірі 3865 грн.45 коп., з яких 3280,80 грн. ( після відрахування податків до видачі 2641,04 грн.) компенсація за невикористану відпустку, з розміром якої і погоджується суд. Доводи позивача щодо компенсації за невикористану відпуску в розмірі 3804,65 грн., суд до уваги не приймає, оскільки такий розрахунок не підтверджений належними та допустимими доказами та спростовується письмовими доказами, що досліджені судом. Враховуючи вищевикладене, як на час звільнення так і на час розгляду справи, невиплачена заробітна плата позивача [PERSON] складає 1514,23 грн., яка підлягає стягненню з відповідача Коростишівської міської ради. Доводи позивача щодо стягнення на її користь недоплаченої заробітної плати в розмірі 13054,43 грн. ( за виключенням 1514,23 грн. ) є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а в їх задоволення слід відмовити. \~Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення\~\~звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина 1\~статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в\~статті 117 КЗпП України\~відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення\~\~ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу. Розмір середнього заробітку за весь час затримки при розрахунку, який підлягає стягненню на підставі ст.117 КЗпП України станом на день ухвалення рішення суд вираховує наступним чином: кількість робочих днів з 01.04.2017 року по 05.07.2019 року складає 562 робочих дня, середня заробітна плата за один робочий день 166,42 грн. ( згідно довідки Коростишівської міської ради № 03-22/1117 від 24.06.2019, Т.2 а.с. 96). Таким чином сума компенсації за несвоєчасний розрахунок складає: 562 * 166,42 грн. = 93528,04 грн., при вирішенні питання щодо стягнення якої, суд зазначає наступне. При розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми,\~\~істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача саме - Коростишівської міської ради Житомирської області щодо її нарахування та виплати.\~\~ Як вбачається з матеріалів справи,\~за час роботи позивач [PERSON] з тарифікайними списками знайомилась, зауважень щодо стажу педагогічної роботи не мала. Суд враховує також і відповідача - Коростишівську міську раду Житомирської області, яка на час винекнення спирних правовідносин з позивачем у трудових відносинах не перебувала, є правонаступником первинного відповідача - Вільнянської сільської ради Коростишівського району з 27.06.2018 р., в результаті добровільного приєднання до об`єднаної територіальної громади, розрахунків, нарахувань заробітної плати позивачу не здійснювала. Враховуючи, що розмір\~\~середньої заробітної плати позивача за останні два місяці перед звільненням становив 3328,44 грн.,\~\~а сума заборгованості за період з вересня 2016р. по березень 2017 р. складає 1514,23 грн., а також враховуючи\~\~неістотність цієї суми\~\~порівняно із сумою, яку позивач просить стягнути в порядку визначеному\~ст.117 КЗпП України\~суд вважає за справедливе застосувати принцип\~\~справедливості та співмірності та зменшити за таких обставин розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з\~\~93528,04 грн,\~\~до 30954,12\~\~грн. (з розрахунку 186 робочих днів за 2017 р.*166,42 грн. ), яка і підлягає до стягнення з відповідача Коростишівської міської ради Житомирської області. Вимоги позивача щодо стягнення витрат в розмірі 615 грн. за придбання канцелярських товарів до задоволення не підлягають, як такі, які не знашли своє підтвердження в ході розгляду справи. Оскільки у зв`язку з непроведенням повного розрахунку при звільненні позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні її законних прав на оплату праці, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від останньої додаткових зусиль для організації свого життя, призвело до порушення прав позивача щодо належного нарахування та виплати надбавок за вислугу років, а тому у відповідності до ст.ст.\~23,\~1167 ЦК України, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Враховуючи обставини справи суд, застосовуючи норми\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди визначає в сумі 2 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача Коростишівської міської ради Житомирської області. Розмір забогованості по невиплаченй заробітній платі в сумі 1514,23 грн, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, який складає 30954 грн 12 коп. визначені без виключення сум\~відрахування на податки, сума моральної шкоди в розмірі 2000 грн., що стягується на користь працівника на підставі судового рішення, підлягає оподаткуванню. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача Коростишівської міської ради Житомирської області на користь держави підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 1280 грн.00 коп. З позивача [PERSON] підлягають до стягнення в дохід держави судові витрати в розмірі 785 грн. 89 коп, які не були сплачені останньою при зверненні до суду і від яких не була звільнена (компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, а також за вимогами щодо стягнення витрат на канцелярські товари).\~ Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України, передбачено, що, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, у ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів дає суду підстави зробити правовий висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав та в розмірах, наведених судом вище. Враховуючи викладене, на підставі ст.116,117,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial