Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить захистити його право користування належною йому квартирою [ADDRESS] (далі - Квартира), та зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON], 21.08.2008 року, з належної йому Квартири. В обґрунтування позову зазначив, що є власником вказаної вище Квартири. В 2010 році внаслідок обману з боку [PERSON] ним з останньою було укладено договір дарування належної йому Квартири. На підставі вказаного договору [PERSON] була зареєстрована в Квартирі разом з малолітнім сином [PERSON] Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 29.07.2012 року вказаний договір дарування Квартири був визнаний недійсним, Квартира повернута у його власність. Після вказаного судового рішення відповідач звільнила Квартиру та переїхала разом з сином у будинок матері, проте з реєстраційного обліку за адресою Квартири не знялась, в зв'язку з чим він звернуся до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Уточнив, що відповідачами за позовом є [PERSON] та її малолітній син [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач є власником Квартири на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.02.2007 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 29.07.2013 року. Як вбачається з рішення апеляційного суду Харківської області від 29.07.2013 року, вказаним рішенням визнано недійсним договір дарування Квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] В цьому ж рішенні зазначено, що раніше ухвалене рішення апеляційного суду Харківської області від 21.03.2012 року у вказаній справі було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Згідно довідок № 2/7 від 05.02.2014 року та № 6/7 від 25.06.2014 року, виданих ЖК "Радіст", у Квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та її син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як вбачається з правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, що було обговорено та взято до відома 21 грудня 2012 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. Між тим позивачем не заявлялась вимога щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування Квартирою. Крім того, як вбачається з довідки № 2/7 від 05.02.2014 року, виданої ЖК "Радіст", у Квартирі зареєстрований також [PERSON], [INFO], який є членом сім'ї (сином) [PERSON] Вимога щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування Квартирою, позивачем також не заявлялась. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). В правових позиціях, викладених у вказаному вище узагальненні судової практики, також зазначено, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації та покладення зобов'язання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі ? ВГІРФО) ДМУ УМВС провести зняття реєстрації особи із зазначеної адреси, суди часто задовольняють позов у повному обсязі, не звертаючи уваги на те, що вимоги про покладення зобов'язання провести зняття з реєстрації є передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем не заявлялись вимоги щодо вирішення питання про право користування відповідачів спірною Квартирою відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, суд приходить до висновку щодо передчасності вимог позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за місцем проживання в Квартирі, в зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed