Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

14 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з останнього середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7 115,84 грн. , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 15 серпня 2006 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та був прийнятий на посаду заступника голови правління , з 16.04.2010 року його було переведено на посаду заступника директора товариства. В подальшому 01.06.2011 року його було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Позов мотивований тим, що в порушення вимог ст.47 КЗпП України йому відповідачем було видано трудову книжку лише 15.09.2011 року, а тому за період з 01.06.2011 року по 15.09.2011 року він перебував у вимушеному прогулі 74 дні, а відтак він просить стягнути за цей час середній заробіток у розмірі 7115,84 грн. При цьому він також просить стягнути моральну шкоду у розмірі, що спричинена внаслідок протиправних дій відповідача, оскільки з 01.06.11 року по 15.09.2011 рік підприємство незаконно не видавало йому трудову книжку і він не мав можливості вчасно та в повному обсязі подати документи на розгляд Ескпертній комісії по встановленню причинного зв`язку хвороби внаслідок аварії на ЧАЕС та встановлення інвалідності після перенесеного оперативного втручання. Також вказав, що такі дії відповідача призвели до погіршення стану його здоров`я, спричинили моральні страждання, створили значні труднощі по встановленню причинного захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомлений судом належним чином про місце, день та час судового розгляду, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи у відсутність представника відповідача згідно із ст.224 ЦПК України про що представник позивача не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи ,суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи , 15.08.2006 року позивач [PERSON] був прийнятий на посаду заступника голови правління до ЗАТ " ТЕЛЬКОМ" відповідно до Наказу від 15.08.2006 року № 6к. В подальшому 16.04.2010 року назва підприємства та його організаційно-правова форма були змінені на Приватне акціонерне товариство " ТЕЛЬКОМ". Відповідно до Протоколу наглядової ради від 16.04.2010 року позивач переведений на посаду заступника директора товариства. 01.06.2011 року позивача звільнено із займаної посади у зв"язку із скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України на підставі Наказу № 15 від 01.06.2011 року. Зазначене вище підтверджується відомостями трудової книжки позивача ( а.с.а.с.6-23). Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені в статті 116 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2011 року позивач звертався до відповідача із заявою про видачу трудової книжки. ( а.с.25). Встановлено, що трудова книжка позивачу видана лише 15.09.2011 року, що підтверджується витягом із журналу видачі трудових книжок та наказів . ( а.с.27). Отже, судом встановлено , що з 01.06.2011 року по 15.09.2011 року позивач перебував у вимушеному прогулі, що становить 74 днів. Відповідно до частини 4 статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до довідки ПАТ " Тельком" від 19.08.2013 року середньомісячна заробітна плата позивача за останні 6 місяців становить 4143,72 грн. ( а.с.29). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата Відтак, враховуючи ,що відповідачем порушені вимоги трудового законодавства щодо строку видачі трудових книжок, чим порушені трудові права позивача , суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7 115,84 грн. за період з 01.06.2011 року по 15.09.2011 року, виходячи із розрахунку ( 4 134,72 грн. середньомісячна заробітна плата / 43 дні ( кількість фактично відпрацьованих робочих днів за останні два місця роботи /96.16 грн ./розмір середньої заробітної плати х 74 ( кількість днів вимушеного прогулу). Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З урахуванням встановлення порушення трудових прав позивача, суд вважає, що позивачем не порушено строки звернення до суду з даними вимогами. З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням Серії А № 121 361с ( а.с.32). Відповідно до експертного висновку від 06.06.2011 року № 3876-4022 Центральною міжвідомчою експертною комісією на засідання встановлено захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до виписки Київського міського онкологічного центру в період з 04.03.2011 року по 29.03.2011 року та з 30.03.2011 року по 04.05.2011 року перебував на стаціонарі з приводу оперативного втручання з діагнозом злоякісне новоутворення . Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи наведені вище обставини, зважаючи на те, що дії по поновленню себе у трудових правах у зв`язку із протиправними діями відповідача, призвели до додаткових зусиль організації свого життя, беручи також до уваги хворобу позивача та його соціальний статус, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає доцільним частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. В іншій частині позову слід відмовити. В порядку розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі243,60 грн.

Outcome: partial