Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Дмитро Степанович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 28.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 13927, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», ЄДРПОУ 35017877 заборгованість в розмірі 10773,69 гривень. На підставі виконавчого напису № 13927 від 28.12.2019, 24.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Оніщенко Д.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62410498 з примусового виконання виконавчого напису № 13927 від 28.12.2019. 22.09.2020 року в рамках виконавчого провадження № 62410498 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Позивач випадково дізналась про вищевказані обставини за місцем основної роботи, куди надійшла постанова приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Судячи із копії виконавчого напису № 13927 від 28.12.2019 структура боргу наступна: - 6000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 1379,68 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 2244,00 гривні - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; - 1000,01 гривень - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом, загальна сума, яка підлягає стягненню складає 10773,69 гривень. Строк, за який проводиться стягнення період з 23.05.2016 року по 18.12.2019 року. Будь-які інші докази у позивача відсутні, так як її не було повідомлено ані про вчинення виконавчого напису, ані про відкриття виконавчого провадження, будь-які інші документи їй не надсилалися. Позивач вважає, що стягнення грошових коштів є незаконним та порушує її права, виконавчий напис № 13927, виданий 28.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», ЄДРПОУ 35017877 заборгованість в розмірі 10773,69 гривень є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, приватним нотаріусом не перевірено надіслання кредитором повідомлення боржнику перед його вчиненням, та виконавчий напис вчинено на договорі, що виникає з кредитних правовідносин, тоді як виконавчі написи можуть вчинятися лише на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Дмитро Степанович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.08.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», в особі директора Велікданова С.К. про врегулювання спору за участі судді, відмовлено. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 25 серпня 2021 року позивачем [PERSON] надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» позовну заяву з додатками отримало, та 12.08.2021 року надало до суду за одним і тим же вих. №126610 клопотання про врегулювання спору за участю судді та одночасно заяву про визнання позовних вимог. Згідно положень частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У відповідності до пункту 1 частини п`ятої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними. Позивач ніякої мирової угоди укладати з відповідачем не збирався, умови запропонованої угоди є для неї неприйнятними, тому умови мирової угоди суперечать положенням частини першої статті 201 та частини другої статті 207 ЦПК України, де передбачено, що врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін, яка в даному випадку з боку позивача відсутня та мирова угода у формі єдиного документу сторонами не укладалась, спільна заява до суду відсутня, так само як і намір позивача її складати, а тому надана відповідачем мирова угода не підлягає затвердженню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.12.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом Гуревічовим О.М. 28.12.2019 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Укладений 01.04.2013 року року між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", (код ЄДРПОУ 35625014), на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року та в подальшому до відповідача на підставі укладеного 02 жовтня 2019 року Договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА, та позивачем Кредитний договір № 00296/06531ВССА, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, всупереч викладених в клопотанні про врегулювання спору за участю судді №126610 від 12.08.2021 року твердженням відповідача позивач категорично заперечує проти наявності заборгованості за кредитним договором, оскільки станом на час вчинення виконавчого напису строк давності за такою вже давно сплив. Крім того, в матеріалах справи також відсутні відомості щодо проінформованості позивача про правонаступників: ПАТ «Платинум Банк», ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами», оскільки останнім не доведено, що первісний кредитор та всі його правонаступники своєчасно та належним чином інформували позивача про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, відповідачем не доведено правомірність вчинення виконавчого напису нотаріусом, не доведено наявність саме такого розміру заборгованості у боржника власне до такого кредитора. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн. Інші 50% від судового збору, сплаченого за подання даного позову, що становить 454,00 грн., слід повернути позивачу з державного бюджету. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», в особі директора Велікданова С.К. надав до суду заяву, про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Д.С. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За правилами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинений виконавчий напис №13927 від 28.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором №00296/06531ВССА від 01.04.2013 року за період з 23.05.2016 року по 18.12.2019 року, якому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21 липня 2015 року відступило право вимоги в розмірі 10\~773,69 грн., з них: 6000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 1379,68 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 2244,00 гривні - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; - 1000,01 гривень - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. На підставі зазначеного виконавчого напису 24.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Оніщенко Д.С. відкрито виконавче провадження № 62410498 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: «п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України№662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Укладений між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», та позивачем кредитний договір №00296/06531ВССА від 01.04.2013 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, при цьому, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються позову, суд, у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції, яка міститься у матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, отже суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, що складає 454.00 грн. Решту 50 відсотків судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved