Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У травні 2016 року ПАТ "СК "Арсенал Страхування" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 16.05.2013 року між ПАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ "Авант-Банк" було укладено договір страхування наземного транспорту №162/13/Т/Ц1, згідно якого позивач взяв на себе зобов"язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля "Мерседес", д.н.з. [NUMBER]. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2013 року, 06.10.2013 року [PERSON], самовільно, в неробочий час, заволодів вказаним автомобілем та в той же день в м.Києві на вул. Центральній, 11, з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Тойота", д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до платіжних доручень ПАТ "СК "Арсенал Страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] на загальну суму 293 968 грн. 77 коп. Крім того, позивачем було виплачено ПАТ "СК "Уніка" страхове відшкодування у сумі 4457 грн. 39 коп., за ремонт автомобіля "Тойота", д.н.з. [NUMBER]. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 293 968 грн. 77 коп. за ремонт автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] та строахове відшкодування у сумі 4457 грн. 39 коп. за ремонт автомобіля "Тойота", д.н.з. [NUMBER], а всього позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 298 426 грн. 16 коп. та судові витрати у сумі 4476 грн. 39 коп. Представник позивача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, однак, 05.10.2016 року через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2013 року між ПАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ "Авант-Банк" було укладено договір страхування наземного транспорту №162/13/Т/Ц1, згідно якого позивач взяв на себе зобов"язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля "Мерседес", д.н.з. [NUMBER]. Також, встановлено, що [PERSON] 06.10.2013 року о 21 год. 10 хв. на вул.Центральна, 11 у м. Києві керував транспортним засобом «Мерседес», д/н [NUMBER], у стані алкогольного сп'яніння не врахував дорожню обстановку, швидкість руху внаслідок чого здійснив наїзд на колесо відбійник та два припаркованих авто [NUMBER] та автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER], що призвело до пошкодження автомобілів, після чого, будучи зупиненим співробітником ДАІ, відмовився від проходження освідчення на стан алкогольного сп'яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.12.1, 12.2, 12.3 ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.. Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 31.10.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Автомобіль "Мерседес", д.н.з. [NUMBER] було застраховано у страховій ПАТ "СК "Арсенал Страхування", згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №162/13-Т/Ц1 від 16.05.2013 року, який укладено із ПАТ "Авант-Банк". Відповідно до рахунків-фактури №ЮА-1828 від 29.10.2013 року, №ЮА-2119 від 13.12.2013 року, №ЮА-2170 від 24.12.2013 року та квитанції №021 від 06.10.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "Мерседес", д.н.з. [NUMBER], складає 293 968 грн. 77 коп. Позивач у справі відповідно до платіжних доручень №3786 від 17.12.2013 року, №514 від 13.01.2014 року, №1700 від 20.11.2013 року, №1701 від 20.11.2013 року та №1029 від 11.11.2013 року переказав страхове відшкодування вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Мерседес", д.н.з. [NUMBER] на загальну суму 293 968 грн. 77 коп. Крім того, у вказаній дорожньо-транспортній пригоді було пошкоджено автомобіль "Тойота", д.н.з. [NUMBER], який на момент ДТП був застрахований за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №800001/4002/0000177 від 08.07.2013 року у ПАТ "СК "Уніка". ПАТ "СК "Уніка" 11.11.2013 року звернулось до ПАТ "СК "Арсенал Страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування у порядку регресу у сумі 4457 грн. 39 коп., які ПАТ "СК "Уніка" відшкодувало потерпілій особі. ПАТ "СК "Арсенал Страхування" 05.03.2014 року перерахувало страхове відшкодування у сумі 4457 грн. 39 коп. на рахунок ПАТ "СК "Уніка", що підтверджується платіжним дорученням №4424 від 05.03.2014 року. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч. 1 ст. 1191 ЦК України. Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пункт 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правоої відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом в станіалкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved