Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 серпня 2013 року відповідачем без її згоди було встановлено "домофон" на вхідних дверях під'їзду № 3, розташованого у будинку [ADDRESS]. Після цього ні вона, ні члени її родини, поодинці не можуть безперешкодно потрапити до своєї квартири, бо відповідач надав їм лише один ключ, який відкриває електронний замок на вхідних дверях під'їзду. Вважає, що встановлення домофону також обмежує право вільного доступу до під'їзду аварійно-диспетчерської служби, швидкої допомоги, служби з надзвичайних ситуацій, міліції та інших. Крім того, в порядку виконання заочного рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.02.2013 року по цивільній справі 661/5403/13-ц, яким її позовні вимоги задоволено, "домофон" було демонтовано, але 29.07.2014 року відповідачем його знову було встановлено. Просила суд визнати дії приватного підприємства "Науково-технічний центр "Техно-сервіс" щодо встановлення домофону неправомірними та зобов'язати його демонтувати його на вхідних дверях підїзду №3, в будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із зазначених вище підстав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши, що встановлення дверей з домофоном відбулося за рішенням більшості мешканців під'їзду № 3, розташованого у будинку [ADDRESS]. Крім того, встановлення системи «Домофон» не обмежує право вільного доступу до під'їзду інших його мешканців, оскільки на системі встановлено як відчинення дверей спеціальним ключем, так і кодовим значенням, що відомий мешканцям, у яких відсутній спеціальний ключ. Також, відповідач повідомив, що у аварійно-диспетчерської служби, швидкої допомоги, служби з надзвичайних ситуацій, міліції та інших є універсальні електронні ключі, за допомогою яких можливо потрапити до під'їзду. У зв'язку з цим просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Круглий будинок-2" в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в зв'язку з чим суд вважає, що його неявка розгляду справи не перешкоджає. Заслухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Протоколу зборів мешканців під'їзду № 3, розташованого у будинку [ADDRESS] мешканці 20 квартир у ньому з 32 квартир дали свою згоду на встановлення домофонного обладнання у приміщенні загального користування 3-го під'їзду, на підставі чого уповноважений мешканець будинку [PERSON] підписав Договір № 94/1 від 24.06.2013 року, згідно якого ПП «НТЦ Техно-Сервіс» в особі директора взяло на себе зобов'язання по монтажу та налаштуванню аудіодомофонної системи. Згідно Акту здачі-приймання виконаних робіт від 12.08.2013 року проведено приймання в експлуатацію системи обмеженого доступу типа «Домофон» та передачу мешканцям 3-го під'їзду необхідного обладнання, у тому числі ключів, встановлені металеві двері. Як вбачається з пояснень позивачки, вона звернулася до суду з позовом на підставі Закону України "Про захист прав споживачів". Разом з тим, відповідач не знаходилася з позивачем у таких правовідносинах. Так, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Також, Законом визначені поняття термінів «споживач», «виробник робіт, послуг, продавець товарів, виконавець робіт, надавач послуг» (ст. 1). Сама позивач у судовому засіданні пояснила, що вона не отримувала від відповідача ніяких послуг, для неї ним не виконувались жодні роботи. Таким чином, позивачка не є споживачем, а тому у даному випадку та її права не можуть бути захищені на підставі даного Закону. Крім того, відповідно до ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники приватизованих квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відмовляючи у задоволенні позову, суд також виходить з того, що в ході розгляду справи встановлено відсутність договору на встановлення дверей з домофоном між сторонами, оплату за встановлення та обслуговування домофонної системи в під'їзді відповідач від позивачки не вимагав, право володіння, користування та розпорядження позивачки нею своєю власністю ніхто не порушує. Окрім того, усім власникам квартир вказаного під'їзду, у тому числі і тим, які не були згідні з встановленням домофону та позивачці особисто відповідач безкоштовно надав ключ від вхідних дверей та повідомив код доступу до під'їзду через систему «домофон». Вказане підтверджується з показів свідків [PERSON], [PERSON], допитаних у судовому засіданні. Також, суд не приймає до уваги доводи позивача, а також, покази свідків [PERSON] та [PERSON], що із встановленням коду на дверях вони не можуть у повному обсязі використовувати своє право на житло, оскільки судом встановлено, що разом із домофоном на дверях стоїть код доступу до під'їзду. Одночасно доводи позивача про незаконність дій відповідача суд не бере до уваги, також тому, що дана обставина не підлягає встановленню за обраною позивачами підставою позову захист прав споживачів.

Outcome: dismissed