Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом , в якому просив про стягнення з відповідача 14660,12 грн. матеріальної шкоди. При цьому, позивач посилався на вимоги ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування». Судом було роз*яснено позивачу право на уточнення позовних вимог та визначення підстав позову. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив про його задоволення, посилаючись на підстави та вимоги ст.ст. 1191, 1194 ЦК України. Відповідач у судове засідання не з*явився, направив свого представника. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована, страхове відшкодування було виплачено. Окрім того, вважала, що позивач не обґрунтував правові підстави позову. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що страхова компанія виконала узяті на себе зобов*язання за договором страхування, страхове відшкодування за заявою ПрАТ «СК «Перша» ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було сплачено в сумі 10988,34 грн. , яке складається із матеріальних збитків, визначених експертизою в сумі 16 066,01 грн.,при цьому виплата проводилась без урахування 2677,67 грн. ПДВ та франшизи в сумі 1000,00 грн. та 1400,00 грн. Вважала, що вимоги позивача до [PERSON] підлягають задоволенню лише в частині сплати франшизи в сумі 1000,00 грн. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності відповідача. Обставини справи, встановлені судом. 15.03.2011 року близько 14.50 год. [PERSON],керуючи транспортним засобом марки «Мітсубісі-Паджеру», д/н [NUMBER], в порушення вимог п. 16.6 ПДР України , у м. Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду проти будинку №9-г, виконуючи поворот ліворуч, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з рухаючимся в зустрічному напрямку транспортним засобом марки «Вольво», д/н [NUMBER] з напівпричепом котел, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який є працівником ВАТ ДП «МАП-Сервіс» , згідно наказу №2-н від 02.03.2011 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 10.12.2010 року між ДП «МАП-Сервіс» та ПАТ «СК «Перша» було укладено договір №06-03 добровільного страхування наземного транспортного засобу «VOLVO FH», д/н [NUMBER], згідно умов якого франшиза за перший страховий випадок складає 1400,00 грн., страхування здійснюється без врахування зносу, сплатою страхового платежу у розмірі 6434, 40 грн., загальна сума страхування складає 280 000 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], згідно Полісу обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/1338911 застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Дженералі -Гарант», правонаступником якої є ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №А67/11 від 19.04.2011 року, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля «VOLVO FH», д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 16066,01 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту складає 28932,54 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТС та втрати товарного вигляду. 24.05.2011 року директор ВАТ ДП «МАП-Сервіс» звернувся до ПАТ «СК «Перша» з заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка сталася 15.03.2011 року. Згідно страхового акту від 09.06.2011 року сума збитку за подією складає 30265,66 грн. сума страхового відшкодування - 28 865,66 грн, та борг по сплаті страхового платежу - 3 217, 20 грн., сума до виплати встановлена у 25 648, 46 грн. Розрахунком суми страхового відшкодування встановлено наступне. Сума вимоги страхувальника складає 36 318,79 грн. Вартість робіт -6 807,60 грн., вартість матеріалів - 482,21 грн., вартість складових на заміну- 24 110,45 грн., вартість відновлюваного ремонту 31 400, 26 грн., ПДВ - 1134, 60 грн, а всього 30 265,66 грн. При цьому, вказано, що розмір страхового відшкодування визначається за формулою, знижки у межах ліміту страховика і розмір відшкодування складає 28 865,66 грн. та утримується страховий платіж 3 217, 20 грн., франшиза складає 1 400 грн. Згідно платіжного доручення №195 від 30.06.2011 року ПАТ СК «Перша» перераховано ВАТ ДП «МАП-Сервіс» страхове відшкодування згідно акту СТ/11/0162 від 09.06.2011 року без ПДВ в сумі 25648,46 грн. Згідно договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.09.2012 року, укладеного між ПАТ «СК «Перша» та ПАТ «УСК «Гарант-Авто», проведено зарахування грошових коштів на суму 10988,34 грн. за полісом ВС/1338911, укладеного з [PERSON] Розмір збитку визначений страховим актом № 1021011 ( 120639) від 13.08.2012 р., згідно до якого : сума збитків складає 13 388,34 грн ( без ПДВ ), франшиза 1000 грн., 1400 грн. ( 13388,34 - 1400 - 1000 ). При цьому, відшкодування визначено шляхом зменшення суми збитку за висновком експертизи на суму податку на додану вартість. Оскільки виплата СК « Перша « була здійснена безпосередньо на рахунок страхувальника ДП «МАП -Сервіс «, без документів, які підтверджують, що ремонт було здійснено з урахуванням ПДВ ( 16 066,01 - 2 677,67 - 1400 -1000). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України). У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суброгація - перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це право поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування. Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовується щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. При цьому суд встановлює не лише факти здійснення виплати страхового відшкодування, але й те, чи була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, винних у заподіянні збитків, до яких заявлено позов та у якому розмірі. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювача шкоди буде існувати дві вимоги: перша вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи. При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування в свою чергу має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено у договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню до заподіювача шкоди із суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, та, враховуючи, що відповідно до ст.515 ЦК України, заміна кредитора не допускається у зобов*язаннях, нерозривно пов*язаних з особою кредитора, відповідно при укладанні договору особистого страхування у страховика немає правових підстав для стягнення виплаченої страхувальнику (вигодонабувачу) страхової виплати в порядку суброгації. У відповідності до ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.ст. 22 п.п 1, 12 п.п.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи і страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ч. 22.1 ст. 22 вказаного Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 9 ЗУ «Про страхування» передбачає, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12 ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коофіцієнта зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395). Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Згідно ст.29 Закону України "Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв*язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов*язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За такого, враховуючи вищевикладене, те, що відповідальність [PERSON] застрахована, ліміт відповідальності не перевищує розміру нанесених збитків, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed