Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до Млинівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 14411,44 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав про те, що з 12 серпня 2017 року, відповідно до поданої заяви від 12 жовтня 2017 року, відповідачеві [PERSON] призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV. Станом на дату звернення загальний (повний) стаж відповідача [PERSON] становив 40 років і 25 днів (зарахований по 30 вересня 2017 року). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням коефіцієнта оцінки одного року страхового стажу 1,35% (відповідно до норм пенсійного законодавства станом на дату звернення) становив 0,54000 ((40 років х 12 місяців х 1,35 %) : (100%х12)). Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховуються заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих в порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Для визначення розміру пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Пенсію відповідачеві обчислено з урахуванням заробітної плати за період з 1 липня 2000 року по 30 вересня 2017 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати (співвідношення заробітної плати та середньої заробітної плати по країні за період, з якого обчислюється пенсія) становив 4,53349. Розмір заробітної плати для обчислення пенсії за віком відповідачеві становив 17065,87 гривень (3764,40 гривень середня заробітна плата по країні за 2014-2016 роки х 4,53349 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати) : розмір пенсії до виплати, обчислений з урахуванням страхового стажу і заробітної плати 10729,11 гривень (17065,87 гривень х 0,54000 коефіцієнт страхового стажу). Ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено щорічну індексацію пенсій у зв`язку із зростанням споживчих цін і середньої зарплати в країні. Така індексація здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якого сплачено страхові внески, та який зараховується для обчислення пенсії. При перерахунку пенсії з 1 березня 2019 року застосовується величина оцінки одного року страхового стажу 1,0%, в тому числі, і при перерахунку пенсії, які призначалися у період з 1 жовтня по 31 грудня 2017 року з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%. Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено, що у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. При проведенні автоматизованого перерахунку за нормами п. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV для розрахунку коефіцієнта страхового стажу у програмному комплексі помилково було застосовано коефіцієнт оцінки одного року страхового стажу 1,35%, а не 1%, в результаті чого розмір пенсії відповідача було завищено з 10727,84 гривень до 12529,27 гривень. Вказану помилку було виявлено в жовтні 2019 року та приведено до норм чинного пенсійного законодавства. Під час перерахунку пенсії з 1 березня 2019 року коефіцієнт страхового стажу з урахуванням коефіцієнта оцінки одного року страхового стажу 1%, становив би 0,40000. На підставі розпорядження відділу з питань перерахунків пенсій від 18 жовтня 2019 року був проведений перерахунок пенсії відповідача [PERSON] за період з 1 березня 2019 року по 31 жовтня 2019 року. Внаслідок проведеного перерахунку виникла переплата пенсії за період з 1 березня 2019 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 14411,44 гривень, про що відповідачеві було повідомлено листами Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25 жовтня 2019 року та від 23 вересня 2020 року. З вказаних підстав, позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області просило стягнути з відповідача [PERSON] на його користь надміру отриману пенсію в розмірі 14411,44 гривень. На розгляд справи представник позивача не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суд заяву в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила про те, що позовні вимоги позивача не визнає, посилаючись на пред`явлення позову позивачем з надуманих підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, прийшов до висновку про розгляд справи без участі представника позивача та відповідача, оскільки ними до суду подані заяви про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 7 жовтня 2021 року цивільну справу № 566/1227/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до [PERSON] про стягнення коштів, передано Демидівському районному суду Рівненської області за підсудністю. Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2021 року прийнято позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до [PERSON] про стягнення коштів до розгляду та відкрито провадження у справі № 566/1227/21 за вказаним позовом. Судом не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із дослідженої судом заяви від 12 жовтня 2017 року (а.с. 4) [PERSON] звернулась до Млинівського об`єднаного УПФ з заявою в якій просила призначити їй пенсію за віком. Протоколом № 522 від 19 жовтня 2017 року [PERSON] призначено пенсію за віком на загальних підставах (а.с. 5). Судом встановлено, що 23 лютого 2019 року та 18 жовтня 2019 року відповідачеві проведено перерахунок пенсії (а.с. 6, 7). З матеріалів справи вбачається, що відповідачеві [PERSON] 12 серпня 2017 року, відповідно до поданої заяви від 12 жовтня 2017 року, призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV. Станом на дату звернення загальний (повний) стаж відповідача [PERSON] становив 40 років і 25 днів (зарахований по 30 вересня 2017 року). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням коефіцієнта оцінки одного року страхового стажу - 1,35% (відповідно до норм пенсійного законодавства станом на дату звернення) становив 0,54000 ((40 років х 12 місяців х 1,35 %) : (100%х12)). Розмір пенсії до виплати, обчислений з урахуванням страхового стажу і заробітної плати, 10729,11 гривень. З рішення на перерахунок пенсії від 23 лютого 2019 року, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що призначена відповідачеві [PERSON] пенсія перераховувалася у зв`язку із збільшенням середньої заробітної плати, шляхом множення її на коефіцієнт страхового стажу 1,35% (а.с. 6). Разом з тим, за твердженнями позивача, у жовтні 2019 року було виявлено програмну помилку щодо застосування коефіцієнта стажу, в результаті якої виникла переплата відповідачеві пенсії за період з 1 березня 2019 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 14411,44 гривень. Частиною першою\~ст.\~1212 ЦК України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. В свою чергу, відповідно до\~ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Крім цього, згідно зі\~ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Верховний Суд, розглядаючи спір про стягнення суми пенсії, виплаченої надміру, в постанові від 09.11.2018 року в справі № 243/5236/17 зазначив, що\~ст. 50 Закону № 1058\~містить вичерпний перелік випадків, коли надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії, а саме: потрібні - наявність зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Отже, предметом доказування у даній справі є доведеність належними та допустимими доказами одночасно факту відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела виплату пенсії відповідачеві, і факту недобросовісності набувача, чи страхувальника. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року в справі N 6-91цс14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі N 753/15556/15-ц (провадження N 14-445цс18). Відповідно до ч. 4\~ст.\~263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно\~ст.\~80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1 до\~ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем в розпорядження суду доказами, не доводиться такої обов`язкової ознаки для повернення коштів, як недобросовісність відповідача [PERSON] , оскільки, в даному випадку, підставою своїх позовних вимог позивач зазначає помилкове застосування управлінням коефіцієнта страхового стажу 1,35%, замість 1%. Також, на переконання суду, позивачем не доведено відповідними засобами доказування, що помилка в застосуванні коефіцієнта, внаслідок якого мала місце переплата пенсії [PERSON] , є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій по її виплаті. Так, щодо рахункової помилки зі сторони особи, яка проводить виплату пенсії, Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 року в справі № 501/2500/15-ц зазначив, що до лічильних (рахункових) помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування за один і той самий період, тощо. Не можуть вважатися рахунковими помилками не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, неправильне написання суми, помилки при введенні початкових даних до комп`ютерної програми, які не потребують правової оцінки. Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу врегульовано\~ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV, згідно якої коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього\~Закону\~величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85. При цьому, суд враховує, що, як зазначено у позовній заяві при обрахунку відповідачеві [PERSON] пенсії управлінням, повинен застосовуватись коефіцієнт оцінки страхового стажу 1%. Водночас будь-якого нормативного обґрунтування і документального підтвердження про те, що саме цей коефіцієнт, а не коефіцієнт 1,35% є вірним, позивачем суду не надано. Разом з тим, у позовній заяві позивач зазначив про те, що при призначенні відповідачеві у 2017 році пенсії за віком застосовувався коефіцієнт оцінки страхового стажу 1,35%, і саме цій коефіцієнт був врахований при призначенні пенсії, то суд приходить до висновку, що застосування такого коефіцієнта при проведенні перерахунку пенсії відповідачеві не може вважатися саме програмною, чи лічильною (рахунковою) помилкою, а відтак не є підставою для стягнення з [PERSON] переплати пенсії. Такий висновок суду повністю узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, Пунктом 71 рішення ЄСПЛ у справі " Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року визначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок міститься у рішенні в справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", у справі "Ґаші проти Хорватії" та у справі "Трґо проти Хорватії". За встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що визначення при застосуванні ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV коефіцієнта оцінки страхового стажу для [PERSON] при перерахунку її пенсії в розмірі 1,35%, є наслідком правозастосовної діяльності працівників позивача, і при цьому не є програмною рахунковою помилкою. Тому, з урахуванням наведених вище практики Європейського Суду з прав людини та норм національного законодавства України, виправлення такого коефіцієнта з визначенням іншого, при якому [PERSON] нараховано переплату пенсії, не може відбуватися за рахунок відповідача та бути підставою для стягнення з відповідача суми переплати. Інших доводів, які б слугували правовою підставою для стягнення переплати пенсії матеріали справи не містять. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 1212, 1214, 1215 ЦК України, ст.ст. 38, 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed