Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

ВАТ НАСК "Оранта" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6033 грн. 15 коп.. Мотивуючи вимоги тим, що між ВАТ НАСК "Оранта" та СПД [PERSON] був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ВЕ/1692755, предметом якого було страхування транспортного засобу ЗИЛ ММЗ 45021, д. р. н. [NUMBER]. [PERSON] на момент настання страхового випадку був водієм ЗИЛ ММЗ 45021, д. р. н. [NUMBER], його цивільна правова відповідальність на момент страхової події була застрахована ВАТ НАСК «Оранта» полісом № ВЕ/1692755. 15.07.2010 року р 15 год. 15 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки ЗИЛ, д. р. н. [NUMBER], на перехресті вулиць під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Део», д. р. н. [NUMBER]. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2010 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. Згідно рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2011 року з позивача було стягнуто на користь ТОВ «Експрес Страхування» відшкодування шкоди в порядку регресу 6033 грн. 15 коп.. Відповідач не виконав умови п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Подані письмові пояснення ( а. с. 59-63, 102-103), згідно яких представник позивача пояснив, що між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» був укладений договір страхування. Після настання страхового випадку виникло первісне зобов'язання і за заявою [PERSON] ТДВ «Експрес Страхування» виплатило відшкодування. Так, між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» відбулася суброгація. Внаслідок суброгації ТДВ «Експрес Страхування» отримало і реалізувало право регресного позову ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до ст. 38.2.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка зазначає про те, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом. Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2011 року встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування, і був зобов'язаний здійснити таке. У свою чергу, виплативши страхове відшкодування в порядку регресу відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2011 року ПАТ «НАСК «Оранта» отримало право регресного позову до [PERSON] на підставі ст.. 38.1.1 п. «г» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач був водієм забезпеченого у ПАТ «НАСК «Оранта» транспортного засобу ЗИЛ ММЗ 45021, д. р. н [NUMBER]. Згідно полісом № ВЕ/1692755 в момент скоєння ним ДТП, не виконав свій обов'язок повідомити страховика ПАТ «НАСК «Оранта» у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», порушивши права ПАТ «НАСК «Оранта», що разом з юридичним фактом виплати страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» формує юридичний склад, що створює нове зобов'язання у формі права зворотної вимоги (регресу) страховика (позивача) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування та обов'язку винної особи задовольнити таку вимогу, що є ознакою регресу. У первісному зобов'язанні між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» [PERSON] не був стороною, а суброгація передбачає заміну лише кредитора у зобов'язанні, а а після отримання ПАТ «НАСК «Оранта» вже є стороною у зобов'язанні, що виключає існування суброгації, оскільки така передбачає лише заміну кредитора. Трудова книжка та трудовий договір [PERSON] підтверджує той факт, що відповідач та ФОП [PERSON] перебували в трудових відносинах, проте вони жодним чином не можуть підтвердити факт виконання відповідачем своїх трудових обов'язків та своєї трудової функції саме в час скоєння ним ДТП саме на забезпеченому транспортному засобі. Згідно п.1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення необхідною є товаро-супровідна накладна і на думку позивача, вона буде належним доказом в даному випадку. Відповідачем не доведено факт виконання своїх трудових обов'язків 15.07.2010 року о 15 год. 15 хв., тобто, в момент скоєння ним ДТП, а тому неможливо говорити про правомірність володіння відповідачем забезпеченого транспортного засобу в момент ДТП. Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано доказів сплати страхового відшкодування, то додатком № 5 до позовної заяви є засвідчена представником позивача копія платіжного доручення № 15585 від 13.03.2012 року. Відносно строків позовної давності, представник позивача зазначає, що зобов'язання, що виникло між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] є регресивним. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, частиною 6 ст. 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання За таких обставин, саме з моменту виконання позивачем свого зобов'язання за договором добровільного страхування у нього виникло право подати регрес ний позов до суду, а саме 13.03.2012 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 15585 від 13.03.2012 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити повністю. Оскільки вважає, що позов подано до суду без достатніх правових підстав. Дорожня транспортна пригода відбулася 15.07.2010 року, провадження у даній справі було порушено 12.12.2014 року, відповідно, з моменту скоєння ДТП до звернення до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди минуло більш як чотири роки. Зазначає, що суди не розрізняють поняття «регрес» та «суброгація». За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК встановлений особливий правовий режим. Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовується щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. При регресі - з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків. А отже, обчислення строку позовної давності розпочинається з 16 липня 2010 року, а три роки минуло 15 липня 2013 року. До того ж позивачем не було надано до матеріалів справи документ, що підтверджує сплату ним відшкодування ТОВ «Експрес Страхування», а відтак взагалі відсутні докази виникнення права на позов в порядку, який передбачено ст. 993 ЦК. Також, позивач не є страховиком відповідача. На час скоєння спірного ДТП відповідач перебував у трудових відносинах з працедавцем - фізичною особою-підприємцем [PERSON], який був власником забезпеченого полісом вантажного автомобіля. Після оголошеної перерви відповідач в судове засідання не з'явився, суд ухвалив судове засідання продовжити у відсутності відповідача [PERSON]. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 15 липня 2010 року о 15 год. 15 хв. в м. Чернігові, [PERSON], керуючи транспортним засобом «ЗИЛ», д.н.з. [NUMBER], на перехресті вулиць під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Део», д. н. з [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і застосовано відносно нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. на користь держави (а.с.11). Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 14 жовтня 2011 року стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» 6033 грн. 15 коп. страхового відшкодування, 84 грн. 53 коп. державного мита, 193 грн. 52 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.6-10). Як вбачається із матеріалів справи, транспортний засіб «ЗИЛ ММЗ» державний номер [NUMBER] відповідно до полісу « ВЕ/1692755, діючий на 15.07.2010 року застрахований страховою компанією ВАТ «НАСК «Оранта» (а.с.5). Відповідно до копії платіжного доручення № 15585 від 13.03.2012 року (а.с.12) ВАТ «НАСК «Оранта» сплатила 6311,20 грн. на користь ТзДВ «Експрес Страхування» згідно наказу № 24/394 від 29.11.2011 року, виданого Господарським судом міста Києва. З повідомлення ЦНП 7401 від 10.03.2015 року ( а. с. 110) вбачається, що транспортний засіб ЗИЛ-ММЗ 45021 д. н. з. [NUMBER] станом на 15.07.2010 року зареєстрований за [PERSON] За положеннями ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції станом на 15.07.2010 року) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: 33.1.2. вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально; В ході судового розгляду справи встановлено, що до Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" перейшло право вимоги відповідно до ст. 993 ЦК України в розмірі 6033 грн. 15 коп. суми виплаченого страхового відшкодування [PERSON]. Використовуючи своє право Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" звернулось з позовом про стягнення в порядку регресу суми відшкодування з ВАТ "НАСК "Оранта", оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "ЗИЛ-ММЗ 45021" д. н. з. [NUMBER] була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта". 14 жовтня 2011 року господарським судом міста Києва по справі № 24/394 ( а. с. 6-10), ухвалою від 29 листопада 2011 року ( а. с. 96-97) стягнуто з ВАТ НАСК "Оранта" на користь товариства з додатковою відповідальністю "Експрес старування" 6033 грн. 15 коп. страхового відшкодування, 84 грн. 53 коп. судового збору, 193 грн. 57 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 13 березня 2012 року згідно копії платіжного доручення № 15585 ( а. с. 12) ВАТ НАСК "Оранта" перерахувало 6311 грн. 20 коп. на рахунок ВДВС Голосіів. рай. упр. юстиції у м. Києві із визначенням платежу коштів на користь ТзДВ Експрес Страхування зг. наказу № 24/394 від 29.11.11р. вид. Господарським с. м. Києва. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "ЗИЛ-ММЗ 45021" д. н. з. [NUMBER] станом на 15 липня 2010 року була застрахована в ВАТ НАСК "Оранта" згідно Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ВАТ НАСК "Оранта" здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 6033 грн. 15 коп. згідно платіжного доручення № 15585 від 13 березня 2012 року, відповідач [PERSON] будучі учасником дорожньо-транспортної пригоди не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, тому позовні вимоги ВАТ НАСК "Оранта" обґрунтовані і підлягають задоволенню відповідно до ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Судом не застосовуються наслідки визначені ч.4 ст. 267 ЦК України, оскільки між ВАТ НАСК "Оранта" та [PERSON] або [PERSON] не виникають правовідносини, які регулюються ст. 993 ЦК України, так як договори майнового страхування між даними особами не укладалися і у ВАТ НАСК "Оранта" після виплати страхового відшкодування згідно рішення господарського суду міста Києва виникло право зворотної вимоги до винної особи. Виплата страхового відшкодування здійснена 13 березня 2012 року і трирічний строк позовної давності не збіг. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року, роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. Статтею 1191 ЦК України визначено право зворотної вимоги до винної особи, ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначений обов'язок учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди і ст. 38 цього ж Закону визначено право страховика пред'явити вимоги в порядку регресу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, тому пред'явлення позову до [PERSON] який був водієм забезпеченого транспортного засобу і учасником дорожньо-транспортної пригоди є правомірним, а тому відсутні підстави для відмови у задоволені позову з причини перебування [PERSON] у трудових правовідносинах з ФОП [PERSON]. Питання про відповідальність за шкоду перед потерпілим згідно пред'явленого позову не розглядалось. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати: судовий збір - 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved