Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

В жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія "Комфорт-Майстер" звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Інвест", Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-фінансова компанія "Енергоінвест", Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Вент" про стягнення завданих збитків, посилаючись на те, що 05 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ДІАМАНТБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» укладено договір банківського рахунку № 13-12-05-000958, за яким ПАТ «ДІАМАНТБАНК» зобов'язувався відкрити поточний рахунок [NUMBER], зберігати на ньому належне TOB «ЕК «КОМФОРТ- МАЙСТЕР» майно та виконувати розрахункові операції. Представник Позивача зазначив, що власниками істотної участі у Публічному акціонерному товаристві (ДІАМАНТБАНК» (надані за текстом - Третя особа 1) є [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 2), [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 3), [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 4, а при спільному згадуванні - Відповідачі), Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО-ІНВЕСТ» (надалі за текстом - Третя особа 2), Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОІНВЕСТ» (надалі за текстом - Третя особа 3), Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ВЕНТ» (надалі за текстом - Третя особа 4), відповідно до відомостей, опублікованих на офіційному веб-порталі Національного банку України, на підставі інформації, поданої Публічним акціонерним товариством «ДІАМАНТБАНК» станом на 16 березня 2017 року, на підтвердження чого надаються роздруковані відомості з офіційного веб-порталу Національного банку України. 24 квітня 2017 року, відповідно до вимог ст. 76 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», Правління Національного банку України прийняло рішення № 264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних». Представник Позивача зазначив, що станом на 01 квітня 2017 року ПАТ "Діамантбанк" не забезпечило виконання заходів, передбачених планом реструктуризації, внаслідок чого банк не досяг мінімального значення нормативу достатності регулятивного капіталу. Враховуючи зазначене, Правління Національного банку України прийняло рішення про віднесення ПАТ "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних.» 23 червня 2017 року, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відтак, причиною введення тимчасової адміністрації та у подальшому визнання Банку неплатоспроможним стала бездіяльність Відповідачів щодо вжиття заходів із докапіталізації банку задля забезпечення дотримання значення нормативу достатності регулятивного капіталу банку, відповідно до рівня, встановленого Національним банком України. Станом на дату подання даного позову залишок коштів у Позивача на рахунку № [NUMBER] становить 970 649, 49 грн. (Дев'ятсот сімдесят тисяч шістсот сорок дев'ять гривень 49 копійок). Представник Позивача зазначив, що у зв'язку з ведення тимчасової адміністрації, Позивач був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися коштами, які перебувають на його рахунку. Таким чином, Позивачу у зв'язку з фактичним позбавленням можливості вільно розпоряджатися та користування коштами на рахунку та неповерненням коштів завдано збитку в сумі 970 649,49 грн., отже, Позивач вважає, що Відповідачами у зв'язку із неприведенням діяльності Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» у відповідність до вимог законодавства та неповерненням Позивачу коштів, які перебували на рахунку, завдано Позивачу майнову шкоду, з огляду на те, що за приписами статті 35 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк та кожний власник істотної участі зобов'язані підтримувати норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу банку на рівні, встановленому Національним банком України; подати на розгляд до Національного банку України план заходів щодо відновлення рівня регулятивного капіталу, якщо цей рівень зменшиться до мінімально встановленого Національним банком України, План заходів надається банком протягом 10 днів з дня встановлення факту зменшення рівня регулятивного капіталу та має визначати порядок і строки виконання запланованих заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Однак, Відповідачами як власниками істотної участі не було виконано своїх зобов'язань, щодо підтримання нормативів достатності (адекватності) регулятивної капіталу банку на рівня, встановленому Національним банком України, а також не вжито достатніх заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, що і призвело до неплатоспроможності банку, введення тимчасової адміністрації, та припинені господарської діяльності банку. Ухвалою суду від 22.11.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 26.03.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 26.03.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 11.04.2018 року продовжено розгляд справи. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.08.2018 року апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» - Махмудової Олени Самедівни залишено без задоволення. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року залишено без змін. В підготовчому судовому зсіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, від позову не відмовився, в судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Представник Відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, проти позову заперечував, надав до суду відзив, посилаючись на те, що представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] вважає зазначити, що позов не визнається в повному обсязі. Сприяє цьому і позиція законодавця, яка зводиться до наступного. У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку. У частині 4 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Зазначив, що разом з тим лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року, можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків. Таким чином, право позивача на отримання грошових коштів у сумі 970 649, 49 гривень, що є 7 чергою на час звернення до суду не порушено. Представник Відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, проти позову заперечував, надав до суду відзив, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного 05 грудня 2013 року між ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» договору банківського рахунку №13-12-05 000958, ПАТ «ДІАМАНТБАНК» зобов'язувалося відкрити поточний рахунок [NUMBER] та зберігати на ньому належне позивачеві майно та виконувати розрахункові операції. Виходячи з розміщеної на офіційних веб-сайтах Фонду гарантування вкладів фізичні осіб та Національного банку України інформації, на підставі рішення Правління Національної банку України від 24 квітня 2017 року № 264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24 квітня 2017 року № 1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Діамантбанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17:00 год. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду«, делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Діамантбанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Фонду Старцевій Тетяні Володимирівні строком до 23 травня 2017 року включно. 23 травня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 2075 «Про продовження строку тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Діамантбанк», згідно якого строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному ПАТ «Діамантбанк» продовжено на один місяць з 24 травня 2017 року по 23 червня 2017 року (включно). Також продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Діамантбанк» Старцевої Тетяни Володимирівни на один місяць з 24 травня 2017 року до 23 червня 2017 року (включно). Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк»», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2017 року № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» з 24 червня 2017 року по 23 червня 2019 року включно, призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Тімоніна Олександра Олексійовича уповноваженою особою Фонду та делеговано йому всі повноваження ліквідатора ПАТ «Діамантбанк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, крім повноважень в частині організації реалізації активів банку, строком на два роки з 24 червня 2017 року по 23 червня 2019 року включно. Зазначив, що з урахуванням відомостей, що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку що, посилаючись на винуватість відповідачів у визнанні ПАТ «Діамантбанк» неплатоспроможним, позивач не наводить жодних доказів вчинення відповідачами дій їх бездіяльності, а також наявності причинно-наслідкового зв'язку між останніми введенням в банку тимчасової адміністрації. Передбачене ст. 58 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має 6ути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку. Крім того, слід зауважити, що згідно ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів, фізичних осіб», саме Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяв кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою відшкодування шкоди, заподіяної банку. Такої ж позиції дотримується зокрема й Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, про що свідчать наступні ухвали: від 10 травня 2017 року справі № 753/23222/15-ц, від 29 березня 2017 року по справі № 761/3002/15-ц, від 09 листопада 2017 року по справі № 757/5356/15-ц. Згідно ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено спеціального суб'єкта, який має право на звернення з вимогами до власників істотної участі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. А по-друге, здійснення такого звернення не вбачається можливим до завершення ліквідаційної процедури. Вказувв, що позивач ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» є неналежним суб'єктом для звернення до суду з позовною заявою до відповідачів-пов'язаних осіб ПАТ «Діамантбанк».Вказував, що ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» неодноразово посилається на норми Цивільного кодексу України (ст.ст. 1060, 1067, 1068, 1074 ЦК України), які регулюють правовідносини, пов'язані з укладенням договору банківського вкладу, враховуючи при цьому той факт, що у правовідносинах між позивачем та неплатоспроможні ПАТ «Діамантбанк» саме норми ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України правовідносинах, які виникають на стадії введення в банк тимчасової адміністрації. Запровадження тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів (задоволення майнових вимог кредиторів) у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Більше того, в ході ознайомлення зі справою № 759/16058/17 23 лютого 2018 року представником [PERSON] [PERSON] було виявлено, що у позовній ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» визначає [PERSON] одним відповідачів, однак у прохальній частині заяви просить стягнути солідарно суму завданих збитків у розмірі 970 649,49 грн. з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зазначаючи при цьому одного з відповідачів. Виходячи з вище викладеного, взагалі не зрозуміло, чому позивач визнач [PERSON] відповідачем у той же час не пред'являючи до нього позовних вимог. Представник Відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, проти позову заперечував, позовні вимоги не визнає повністю, надав до суду відзив, посилаючись на те, що у позовній заяві Позивач зазначив, що станом на дату подання данного позову залишок коштів на рахунку [NUMBER] становить 970 649, 49 грн. У зв'язку з введенням тимчасової адміністрації, Позивач був позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися коштами, які перебувають на його рахунку. Таким чином, наразі, Позивачу завдано збитків у сумі 970 649, 49 грн. Законом України N 4452-VІ від 23.02.2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зі змінами та доповненнями («Закон N4452- VІ) встановлено, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань. Кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. Правлінням Національного банку України прийнято рішення №394-рш від 22.06.2017року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Діамантбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2663 від 23.06.2017 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Діамантбанк». Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» з 24.06.2017 року до 23.06.2019 року включно. 11.09.2017 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №4077 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк». Таким чином, до завершення ліквідаційної процедури ГІАТ «Діамантбанк» збитки у Позивача відсутні, а права Позивача не порушені. Законом N 4452-VІ встановлено спеціальний порядок задоволення вимог Позивача до ПАТ «Діамантбанк» та захист його порушеного цивільного права. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду відзив, посилаючись на те, що відсутній предмет спору, у позовній заяві Позивач зазначив, що станом на дату подання позову залишок коштів на рахунку [NUMBER] становить 970 649, 49 (Дев'ятсот сімдесят тисяч шістсот сорок дев'ять грн. 49 коп.) гривень. У зв'язку з введенням тимчасової адміністрації, Позивач був позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися коштами, які перебувають на його рахунку. Таким чином, наразі, Позивачу завдано збитків у сумі 970 649,49 (Дев'ятсот сімдесят тисяч шістсот сорок дев'ять грн. 49 коп.) гривень. Відповідно до ЗУ N 4452-VI від 23.02.2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») встановлено, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань. Кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. Правлінням Національного банку України прийнято рішення №394-рш від 22 червня 2017 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Діамантбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2663 від 23 червня 2017 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Діамантбанк». Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно. 11 вересня 2017 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №4077 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк». Таким чином, до завершення ліквідаційної процедури ПАТ «Діамантбанк» збитки у Позивача відсутні, а права Позивача не порушені. ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено спеціальний порядок задоволення вимог Позивача до ПАТ «Діамантбанк» та захист його порушеного цивільного права.Зазначив, що згідно зі ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів, у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам шкоди. У відповідності до 4.5. ст.58 Закону України N2121-111 «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року (надалі - ЗУ «Про банки і банківську діяльність») пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно- правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Юридична відповідальність(зокрема цивільно-правова) Відповідача можлива лише за наявності в його діях складу правопорушення, довести який у відповідності до ч.3. ст.12 ЦПК України повинен Позивач.У відповідності до абзацу першого п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року N9) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Не визнаючи позовні вимоги Позивача, Відповідач як власник істотної участі в ПАТ «Діамантбанк», діяв у відповідності до законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, його рекомендацій та вказівок. Позивачем не зазначено жодного рішення, дії або випадку бездіяльності Відповідача, які б порушили цивільне право Позивача та завдали йому майнової шкоди (збитків). Майнова шкода (збитки) у Позивача відсутня, оскільки ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів. Вина Відповідача та безпосередній зв'язок між можливою майновою шкодою Позивача та рішеннями, діями/бездіяльністю Відповідача, як власника істотної участі в ПАТ «Діамантбанк» - відсутні. Відповідач зазначив, що 31 грудня 2013 року набув частку у розмірі 49,5% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Інвест». На момент набуття Відповідачем частки участі в ТОВ «Техно-Інвест» Національним банком України вже було погоджене пряме володіння істотною участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Інвест» у ПАТ «Діамантбанк» у розмірі 24,8% його статутного капіталу. На момент набуття Відповідачем частки участі в ТОВ «Техно-Інвест» у відповідності до ст. 34 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» істотною участю в банку вважалося - володіння особою прямо та/або опосередковано, самостійно чи спільно з іншими особами 10, 25, 50 та 75 і більше відсотками статутного капіталу банку чи правом голосу акцій (паїв) у статутному капіталі банку та/або незалежно від формального володіння можливість справляти значний вплив на управління або діяльність банку.У відповідності до Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, яке затверджене Постановою Правління НБУ №306 від 08 вересня 2011 року (в редакції від 25.07.2013 року) опосередковане володіння участю в банку настає, якщо особа самостійно або спільно з іншими особами, зокрема здійснює контроль прямого власника участі в банку. У відповідності до ЗУ «Про банки і банківську діяльність» контроль - можливість здійснювати вирішальний вплив на управління та/або діяльність юридичної особи шляхом прямого та/або опосередкованого володіння однією особою самостійно або спільно з іншими особами часткою в юридичній особі, що відповідає еквіваленту 50 чи більше відсотків статутного капіталу та/або голосів юридичної особи, або незалежно від формального володіння можливість здійснювати такий вплив на основі угоди чи будь-яким іншим чином. Оскільки Відповідач набув частку участі в ТОВ «Техно-Інвест» меншу ніж 50%, то він не міг здійснювати контроль ТОВ «Техно-Інвест» як прямого власника істотної участі в ПАТ «Діамантбанк», а отже на момент набуття частки участі в ТОВ «Техно-Інвест» не був опосередкованим власником істотної участі в ПАТ «Діамантбанк». Власником істотної участі в ПАТ «Діамантбанк» Відповідач визнаний Законом N218-VIII, у відповідності до якого пов'язаними з банком особами почали вважатися особи- власники опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі. Законом N218-VIII введено відповідальність для пов'язаних з банком осіб. Представник позивача ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт -Майстер» у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав з посиланням на обраний спосіб захисту порушеного права з посиланням на докази долучені до позовної заяви, до початку розгляду справи по суті позовну заяву не просив залишити без розгляду, в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду відповідь на відзив, посилаючись на те, що згідно інформації, опублікованої Національним банком України, ПАТ "Діамантбанк" подало до Національного банку України план реструктуризації, який передбачав виконання низки заходів з метою докапіталізації банку. Протягом 2016 року керівництво та власники істотної участі банку вживали заходи для виконання вимог з докапіталізації, зокрема, шляхом пашення кредитів позичальників - пов'язаних осіб, надання безповоротної фінансової допомоги, збільшення обсягу забезпечення за кредитами. Проте, ПАТ "Діамантбанк" не забезпечило виконання заходів, передбачених планом реструктуризації, внаслідок чого банк не досяг мінімального значення нормативу достатності регулятивного капіталу. Враховуючи зазначене, Правління Національного банку України прийняло рішення про віднесення ПАТ "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних.» Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. За приписами статті 35 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк та кожний власник істотної участі зобов'язані підтримувати норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу банку на рівні, встановленому Національним банком України. Вказува, що згідно п.1 ст. 52 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що пов'язаними з банком особами зокрема є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку. За приписами ст. 58 Закону «Про банки і банківську діяльність», учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду. Вказував, що оскільки Відповідачі є власниками істотної участі в Публічному акціонерному товаристві «ДІАМАНТБАНК», вони в розумінні ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є пов'язаними з банком особами та несуть відповідальність перед Позивачем за неповернення банком вкладу. Таким чином, Відповідачем у наданому відзиві не спростовані наведені позивачем обгрунтування позову, а тому відповідно до вимог ст. 58 Закону «Про банки і банківську діяльність», позивач має право стягнути з відповідачів суму завданих збитків у розмірі 970 649,49 грн. (Дев'ятсот сімдесят тисяч шістсот сорок дев'ять гривень 49 копійок). За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» підлягають задоволенню в повному обсязі.Крім того представником позивача надано до суду відповідь на відзив [PERSON] в якому представник зазначає наступне, право на звернення до суду за захистом є елементом цивільної процесуальної правоздатності. Право на судовий захист гарантоване ст. 55 Конституції України, а згідно з ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Представник позивача вказував, що Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002(справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини 2 статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Конституційний Суд України виходив з того, що положення частини другої статті 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п'ята статті 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Доводи відповідача в своєму відзиві на позовну заяву щодо передчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, які, крім іншого, на момент звернення до суду не були порушені не витримують жодної критики та не можуть братися до уваги, оскільки між сторонами дійсно виник спір, є правові підстави звернення до суду до відповідачів щодо стягнення завданих збитків, звернення до сужду гарантується Законом та не може бути обмеженим. ПАТ "Діамантбанк" не забезпечило виконання заходів, передбачених планом реструктуризації, внаслідок чого банк не досяг мінімального значення нормативу достатності регулятивного капіталу. Враховуючи зазначене, Правління Національного банку України прийняло рішення про віднесення ПАТ "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних.» Також, відносно посадових осіб та засновників ПАТ "Діамантбанк" здійснюється кримінальне провадження №32017100040000062 від 13 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1КК України. Так, в рамках вказаного кримінального провадження, 05 жовтня 2018 року, суддею Дніпровського районного суду м. Києва Сазоновою М.Г. постановлено дві Ухвали по справі № 755/14619/17, в яких зроблено висновки, що діяльність керівництва та ПАТ «ДІАМАНТБАНК» в цілому в більшій мірі була спрямована на обслуговування інтересів бізнесу акціонерів та пов'язаних з ними осіб на неринкових умовах, що фактично призвело до доведення Банку до неплатоспроможності. Загальний обсяг заборгованості пов'язаних з Банком боржників станом на 01.02.2017 складав 2 864 854,7 тис. грн., що становить 35,78% загальних активів. Вказаний висновок суду, вказує на вину відповідачів - власників істотної участі банку у настанні неплатоспроможності ПАТ «ДІАМАНТБАНК». Відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. За приписами статті 35 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк та кожний власник істотної участі зобов'язані підтримувати норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу банку на рівні, встановленому Національним банком України. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встанволено, що 05 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ДІАМАНТБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ «КОМФОРТ-МАЙСТЕР» укладено договір банківського рахунку № 13-12-05-000958, за яким ПАТ «ДІАМАНТБАНК» зобов'язувався відкрити поточний рахунок [NUMBER], зберігати на ньому належне TOB «ЕК «КОМФОРТ- МАЙСТЕР» майно та виконувати розрахункові операції. Судом встановлено, що власниками істотної участі у Публічному акціонерному товаристві (ДІАМАНТБАНК» (надані за текстом - Третя особа 1) є [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 2), [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 3), [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач 4, а при спільному згадуванні - Відповідачі), Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО-ІНВЕСТ» (надалі за текстом - Третя особа 2), Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОІНВЕСТ» (надалі за текстом - Третя особа 3), Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ВЕНТ» (надалі за текстом - Третя особа 4), відповідно до відомостей, опублікованих на офіційному веб-порталі Національного банку України, на підставі інформації, поданої Публічним акціонерним товариством «ДІАМАНТБАНК» станом на 16 березня 2017 року, на підтвердження чого надаються роздруковані відомості з офіційного веб-порталу Національного банку України. 24 квітня 2017 року, відповідно до вимог ст. 76 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», Правління Національного банку України прийняло рішення № 264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних». Судом встановлено, що станом на 01 квітня 2017 року Правління Національного банку України прийняло рішення про віднесення ПАТ "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних.» 23 червня 2017 року, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Судом встановлено, що позивач не довів суду належними та допустимим доказами, а також не повідломив суд про підстави звільнення від доказування, в обраний спосіб захисту порушеного права, що причиною введення тимчасової адміністрації та у подальшому визнання Банку неплатоспроможним стала бездіяльність Відповідачів щодо не вжиття заходів із докапіталізації банку задля забезпечення дотримання значення нормативу достатності регулятивного капіталу банку, відповідно до рівня, встановленого Національним банком України, у зв"язку із чим залишок коштів у Позивача на рахунку № [NUMBER] становить 970 649, 49 грн. (Дев'ятсот сімдесят тисяч шістсот сорок дев'ять гривень 49 копійок). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed