Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила, вказуючи, що у лютому 2020 року вона дізналася про наявність арешту кошів у розмірі 51500 грн. на картковому рахунку № [NUMBER] для зарахування заробітної плати в АТ КБ « Приватбанк», накладений постановою від 22.01.2020 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. по виконавчому провадженню № 60808271 про арешт коштів боржника на виконання виконавчого напису , виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 45000,00 грн. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється ЗУ « Про нотаріат» , Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом М,У 22.02.2012р. № 296/5, зокрема, ст.ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат» . У документах, доданих до заяви банку про здійснення виконавчого напису, відсутній оригінал кредитного договору з усіма його додатками. В оспорюваному виконавчому написі строк його пред`явлення до виконання - протягом 3 років з дня його вчинення, не відповідає вимогам ст. 91 Закону України «Про нотаріат», згідно якої виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом 1 року з моменту його вчинення. З огляду на вищевикладені обставини, відповідачем АТ «Банк Форвард» не було подано нотаріусу належних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що виключало можливість підтвердження нотаріусом безспірності заборгованості боржника і відповідно видачу нотаріусом виконавчого напису. У зв`язку з чим, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. від 21.11.2019 р., зареєстрований в реєстрі за № 7417, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 51867,46 грн., а також витрати навчинення виконавчого напису- 2000,00 грн., та основні винагороди приватному виконавцю в сумі 5186,74 грн., а всього 59054,2 грн.; стягнути з АТ «Банк Форвард» судові витрати у виді судового збору за подання позову в розмірі 840,80 грн., за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.04.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2020 року закрито підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.02.2020 року заборонені дії по стягненню заарештованих коштів у будь якому розмірі, які належать [PERSON] та знаходяться на рахунку № [NUMBER] для зарахування заробітної плати в АТ КБ « Приватбанк», до закінчення розгляду позову [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про визнання нотаріального напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали суду письмову заяву, в якій позов підтримали, наполягали на його задоволенні та просили справу розглянути без їх участі. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача АТ «Банк Форум у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки-повідомлення, які повернулися на адресу суду, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Треті особи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність не зявившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, у відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 21.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. вчинений виконавчий напис № 7417, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 45000,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 06.12.2019 р. відкрито виконавче провадження № 60808271 на підставі виконавчого напису № 7417 від 21.11.2019 р. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 22.01.2020 р. по виконавчому провадженню № 60808271 про арешт коштів боржника на виконання виконавчого напису , виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 45000,00 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, у т.ч. в АТ КБ « Приватбанк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 22.01.2020 р. по виконавчому провадженню № 60808271 про стягнення з боржника основної винагороди, стягнуто з [PERSON] основну винагороду у сумі 5186,74 грн. Відповідно до положень ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Положеннями ст.87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень ст.89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями п.10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Виписки із особового рахунку боржника серед цих документів немає. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України "Про нотаріат", п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., а також, 420,40 грн. за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved