Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач 05.04.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, визначених за рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.10.10 р. та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] в сумі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 01.02.19 р. та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що 21.07.10 р. шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області. Вона уклала повторний шлюб, у якому змінила своє прізвище на " [PERSON] ". Сторони є батьками їх спільної неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] За рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.10.10 р. (виконавчий лист № 2 - 1 485/10 від 20.12.10 р.) було зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини в сумі 400 грн щомісячно. На даний час вказана вище неповнолітня дитина додатково навчається у гуртках крою та шиття та у гуртку юних техніків, що потребує додаткових витрат, проживає разом з нею. Крім цього на її утриманні є батьки - пенсіонери: [PERSON] та [PERSON] ; вона перебуває на обліку у Ковельському місцевому центрі зайнятості. Зазначає, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім для належного утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін і їй це забезпечити є важко. Відповідач не має постійного місця роботи, має несталий достатній доход, має у власності 2 транспортні засоби, є здоровим, постійно нехтує своїм обов`язком по сплаті аліментів, що призвело до виникнення заборгованості по них, а тому вона вважає, що може сплачувати аліменти у запропонованій нею сумі. 08.02.19 р. вона звернулась до Ковельського МРВ ДВС із заявою про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, гарантованому державою, з проведенням індексації. У подальшому Ковельський МРВ ДВС звертався до Ковельського міськрайсуду Волинської області із заявою про роз`яснення судового рішення та про зміну порядку і способу виконання рішення, що передбачала збільшення розміру аліментів, а відповідач - категорично заперечував проти цього. Тому зазначає, що нею вживались заходи щодо одержання від відповідача збільшеного розміру аліментів, з чим відповідач не погоджувався та цк також вважає підставою для збільшення розміру аліментів з лютого 2019 р.. Покликаючись на ч. 2 ст. 182, ст. 192, ч. ч. 1, 2 ст. 184, ч. 2 ст. 191 СК України, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 08.05.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (представників сторін). 28.05.19 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач позову не визнав та який обґрунтований тим, що, дійсно, за рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.10.10 р. на користь [PERSON] з нього стягуються аліменти на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 10.08.10 р. до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості по аліментах немає. Позивач у непроцесуальний спосіб намагалась збільшити розмір аліментів шляхом встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, про що подавала заяву до ДВС, суду, де отримала відмови, та тому просить стягувати аліменти за минулий час. Вважає такі вимоги позивача незаконними, необґрунтованими, направленими на зміну суті судового рішення в супереч ст. 265 ЦПК України. Покликаючись на ст. ст. 273, 192 СК України, зазначає, що він не має власного житла, винаймає житло; має на утриманні також малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , тимчасово непрацездатну дружину - [PERSON] , яка здійснює догляд за дитиною; матір - [PERSON] - пенсіонера з мінімальною пенсією та хворіючу. Покликаючись на ч. 2 ст. 182 СК України та судову практику, просить у позові відмовити. Копію відзиву відповідача на позовну заяву позивач отримала 28.05.19 р.. За станом на 05.06.19 р. позивач відповіді на відзив відповідача на позовну заяву до суду не подала. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.07.10 р. у цивільній справі № 2 - 1 306/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 01.08.10 р., сторони з 21.07.08 р. перебували у шлюбі, що розірваний. Як вбачається з копії свідоцтва про народження вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін; довідки № 27 від 27.03.19 р., виданої ОСББ «Залізничник - Ковель» (м. Ковель Волинської області), вона проживає спільно з позивачем та у складі її сім`ї і сторони є її батьками. Відповідно до копії рішення Апеляційного суду Волинської області від 15.10.10 р., рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 02.09.10 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було змінено і стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 10.08.10 р. і до досягнення дитиною повноліття. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Тому суд бере до уваги, що аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін в сумі 400 грн щомісячно було стягнуто з відповідача на користь позивача відповідно до рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 02.09.10 р., що змінене рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.10.10 р., а не за рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.10.10 р., як про це вказують у своїй позовній заяві позивач та у своєму відзиві на позовну заяву - відповідач. Згідно з копією виконавчого листа Ковельського міськрайсуду Волинської області, виданого 20.12.10 р. у цивільній справі № 2 - 1 485/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, виданого на виконання судового рішення від 02.09.10 р., що набрало законної сили 15.10.10 р., на користь позивача стягнуто з відповідача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн щомісячно, починаючи з 10.08.10 р. і продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки № 121/03 - 6 - 38/18 від 28.01.19 р., виданої Ковельським МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, у відповідача за станом на 24.01.19 р. заборгованості по сплаті аліментів немає, однак, така існувала в сумі 3 200 грн за станом на 31.12.18 р.. А відповідно до довідки № 1 438 від 25.12.14 р., виданої В ДВС Ковельського МРУЮ у Волинській області, у відповідача за станом на 01.12.14 р. малась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 2 671 грн. Відповідно до копії довідки № 121/03 - 6 - 38/18 від 28.01.19 р., виданої Ковельським МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, у відповідача за станом на 24.01.19 р. заборгованості по сплаті аліментів немає, однак, така існувала в сумі 3 200 грн за станом на 31.12.18 р.. А Відповідно до копії довідки № 2 145/19 від 06.02.15 р., виданої В ДВС Ковельського МРУЮ у Волинській області, у відповідача за станом на 01.02.15 р. малась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 3 880 грн, що була погашена 04.02.14 р.. З огляду на наведені вище довідки, ними, на думку суду, стверджується, що відповідач є платником аліментів на користь позивача на утримання вказаної вище дитини сторін та час від часу у нього виникала заборгованість по їх сплаті, що погашена у повному обсязі на час звернення позивача з розглядуваним позовом до суду. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11.11.17 р., слідує, що 11.11.17 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та останній після укладення шлюбу було присвоєно прізвище " [PERSON] ". З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.11.14 р., слідує, що 25.11.14 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та останній після укладення шлюбу було залишено прізвище " [PERSON] ". Тобто після 02.09.10 р. кожною із сторін було укладено повторні шлюби. Та обставина, що спільна неповнолітня дитина сторін навчається у гуртку з 01.09.18 р. по даний час, а також займається у гуртку з 11.11.16 р. по даний час, стверджується довідками, відповідно, ЗПО «Ковельський палац учнівської молоді ім. Івана Франка» управління освіти виконкому Ковельської міськради № 12 від 22.03.19 р.; № 3 від 22.03.19 р., виданої Ковельською міськстанцією юних техніків. Однак позивач не надала суду доказів того, що у зв`язку з вказаними вище заняттями дитини нею понесено ті чи інші суми витрат і це погіршило її матеріальне становище порівняно з тим, що існувало за станом на 02.09.10 р.. Як вбачається з копії довідки № 376 від 27.03.19 р., виданої Ковельським міськрайцентром зайнятості, позивач з 26.03.19 р. перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, копій пенсійних посвідчень на ім`я [PERSON] та [PERSON] , останні як батьки позивача, є пенсіонерами з, відповідно, 2015 та 2012 р. та мають сталий доход у виді пенсії. Відповідно до копії пенсійного посвідчення на ім`я [PERSON] , остання як матір відповідача, з 2018 р. є пенсіонером. Відповідно до довідки № 23 від 24.05.19 р., виданої ЗОШ I - II ст. с. Стобихівка (с. Стобихівка К. - Каширського району Волинської області) [PERSON] - дружина відповідача - перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 - х р.. Таким чином суд вважає доведеним, що на утриманні позивача, яка в даний час є безробітною, є спільна неповнолітня дитина сторін та двоє батьків - пенсіонерів, які мають сталий доход у виді пенсії; на утриманні відповідача на даний час є вказана вище спільна неповнолітня дитина сторін; неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , непрацездатна дружина - [PERSON] , яка здійснює догляд за дитиною до досягнення останньою трирічного віку; матір - пенсіонерка, яка має сталий доход у виді пенсії. Ті обставини, що мати відповідача хворіє, а останній - винаймає житло для свого проживання, не стверджена жодним чином. Та обставина, що на ім`я відповідача зареєстровано 2 транспортні засоби, він не має зареєстрованого нерухомого та нерухомого майна у своїй власності і доходів не отримує, стверджується копією листа УДВС ГТУЮ у Волинській області № Н - 52/01 - 15 від 13.03.18 р.. Позивач дійсно 08.02.19 р. зверталась до Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою з приводу перерахунку сум нарахованих аліментів при виконанні виконавчого листа у вказаному вище судовому рішенні про стягнення аліментів з врахуванням змін у чинному законодавстві, що стверджується копіями листів №№ 10 692/03 - 6 - 29/18 від 25.02.19 р., 13 900/03 - 6 - 29/18 від 12.03.19 р.; копією заяви Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області № 13 734/18 від 12.03.19 р., направленої до суду з вимогою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення; копії ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.03.19 р. у справі № 2 - 1 485/10 провадження № 6/159/15/19 у справі за заявою нач. Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Сарапіна В.І. про встановлення чи зміну порядку і способу виконання судового рішення. За змістом ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Однак суд вважає, що звернення позивача із заявою про хід виконання виконавчого листа по аліментах до В ДВС; звернення В ДВС до суду із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення суду про стягнення аліментів, не можна розцінювати як підставу до задоволення вимог про ухвалення рішення про стягнення збільшеного розміру аліментів всупереч вимогам чинного законодавства та з дати, вказаної позивачем - 01.02.19 р., так як у даному випадку положення ст. 94 СК України про стягнення аліментів за минулий час застосуванню не підлягають та така вимога позивача не грунтується на законі. Таким чином суд, проаналізувавши вищенаведене, приходить до висновку, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний; за час шлюбу у сторін народилась вказана вище спільна неповнолітня дитина, яка в даний час проживає разом з позивачем. Відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін у розмірі, що вказаний у судовому рішенні від 02.09.10 р., зміненому рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.10.10 р.. Кількість утриманців позивача порівняно з 02.09.10 р. збільшилась з 1 до 3 - х осіб, а кількість утриманців відповідача з 2 до 4 - х осіб. Позивач є безробітною, відповідач не працює та доходу нге має. Доказів наявності доходу у відповідача позивача суду не надала. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Сторони надали суду достатні докази на підтвердження погіршення свого майнового стану, що викликано збільшенням утриманців кожного з них на 2 особи. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує також збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. Однак суд враховує, що ця обставина стосується і відповідача. Тобто матеріальне становище обох сторін змінилось в сторону погіршення. Доказів про розмір доходу відповідача позивач також суду не надала. Однак відповідач не заперечив, що має несталий доход у своєму відзиві на позовну заяву. Разом з тим суд враховує, що доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого, позивач суду також не надала. А тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліментів, безсумнівно, на даний час є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку. Тому позов слід задовольнити частково. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial