Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У травні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», по якій просить: - визнати неправомірними (протиправними) дії відповідача щодо нарахування відсотків та неустойки (штрафу, пені) у розмірі вказаному в договорі про надання споживчого кредиту №11302748000 від 21.02.2008 року після дострокового стягнення заборгованості по кредиту на підставі рішення суду; - заборонити в подальшому вчиняти дії відповідачу щодо нарахування відсотків та неустойки (штрафу, пені) у розмірі вказаному в договорі про надання споживчого кредиту №11302748000 від 21.02.2008 року; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості по відсоткам та неустойки (штрафу, пені) по кредитному договору про надання споживчого кредиту №11302748000 від 21.02.2008 року з урахуванням вимог чинного законодавства України та заборонити нараховувати відсотки та неустойку (штраф, пеню) передбачені умовами договору про надання споживчого кредиту №11302748000 від 21.02.2008 року після дострокового стягнення заборгованості по кредиту на підставі рішення суду та вимоги про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2008 року між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір № 11302748000. Вимогою від 22.04.2010 року АТ «Укрсиббанк» вимагав достроково сплатити заборгованість по кредиту. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2011 року по справі №2-923/11 було стягнуто заборгованість по кредиту на користь банку з [PERSON] . В грудні 2017 року позивач отримала лист-повідомлення від ПАТ «Дельта Банк», яким було повідомлено, що право вимоги за кредитним договором №11302748000 від 21.02.2008 року, укладеного з ПАТ «Укрсиббанк» буде реалізовано на торгах. 21.12.2017 року [PERSON] отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та з`ясувала, що між ПАТ «Укрссиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08.12.2011 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, що було посвідчено приватним нотаріусом Київського МНО Шевченко Д.Г. Вважає, що дії банку щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій після звернення до суду з вимогою про дострокове погашення заборгованості по кредиту суперечать законодавству України та грубо порушують права позивача як споживача послуг банку. Зазначає, що прийняття судом рішення за позовом кредитора про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов`язок по виконанню судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Вважає, що банк порушує права позивальника як споживача банківських послуг своїми неправомірними діями щодо подальшого нарахування відсотків та штрафних санкцій у розмірі вказаному в кредитному договору. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 27-28/. 16.07.2019 року представником відповідача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить у позові відмовити. На обґрунтування відзиву зазначено, що 21.02.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11302748000, згідно умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 35000,00 доларів США із сплатою відсотків 12,4 % річних, терміном повернення по 21 лютого 2029 року. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язання виступає двокімнатна квартира, загальною площею 44,99 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим номером 2949 у зв`язку з чим АТ «Дельта Банк» набув права первісного кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 11302748000 та договорами забезпечення. У серпні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору з підстав його невідповідності умовам Закону України «Про захист прав споживачі». Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2011 року у справі № 2-923/11 позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено повністю. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2012 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що судовим рішенням від 12.05.2011 року встановлено безпідставність вимог [PERSON] щодо визнання недійсним кредитного договору з підстав його невідповідності Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак, дана обставина не підлягає доказуванню. Вказує, що незважаючи на ухвалення судового рішення про стягнення коштів, позивач кредитних зобов`язань не виконує, кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, тому проценти за кредитом та пеня підлягають нарахуванню відповідно до умов договору. Умовами договору встановлено термін повернення кредиту не пізніше 21 лютого 2029 року, відтак вважає, що нарахування відсотків та пені здійснюється банком відповідно до норм цивільного законодавства та умов кредитного договору. Зазначає, що жодним законом або іншим нормативним актом не передбачено заборони кредитодавцю проводити нарахування відсотків та штрафних санкцій після ухвалення судового рішення про стягнення коштів. Просить застосувати строк позовної давності, так як позивачу з грудня 2012 року було відомо про відступлення прав вимоги за кредитним договором та заміну кредитора у зобов`язанні. Оскільки, позивач обґрунтовує позовні вимоги існуванням рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2011 року перебіг позовної давності щодо заявлених вимог слід обраховувати з дати ухвалення судового рішення, таким чином строк позовної давності закінчився в 2014 році, а позивач звернулася до суду в 2019 році, після спливу строку позовної давності /а.с. 32-37/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 47-48/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2020 року здійснено по справі процесуальне правонаступництво з відповідача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на акціонерне товариство «Альфа-Банк» /а.с. 111-112/. 28.05.2020 року представником відповідача подано додаткові пояснення по справі, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Кредитний договір, укладений між сторонами встановлює той самий інший розмір процентів у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Сторонами погоджено, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу, встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляд справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого по всіх правах та зобов`язаннях виступає Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] 21 лютого 2008 року було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №11302748000. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті долар США (USD) в сумі 35 000,00 (Тридцять п`ять тисяч доларів США 00 цент.), що дорівнює еквіваленту 176750,00 грн. /а.с. 10-16/. Позичальник, відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору №11302748000 взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені в Графіку погашення кредиту - Додаток №1 до Кредитного договору , але в будь-якому випадку не пізніше 21 лютого 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту вказаний банком достроково, відповідно до умов розділу 6 Кредитного договору. Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору №11302748000 встановлено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, кредитна ставка встановлюється у розмірі 12,40 % річних. В подальшому банк наділено правом щомісячно переглядати розмір встановленої процентної ставки В зв`язку з встановленою неможливістю позичальника дотримуватися вимог Графіку погашення кредиту з посиланням на тимчасові фінансові складнощі, позичальнику було оформлено реструктуризацію заборгованості, а саме змінено графік погашення кредиту. 03 квітня 2009 року між Банком та позичальником було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору №11302748000 від 21.02.2008 року «Щодо зміни графіка повернення кредиту». Згідно із п. 3.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені у Договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, боржник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення , включаючи день погашення заборгованості. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2011 року позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, стягнуто солідарно із [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 285949 грн. 79 коп. заборгованості за договором кредиту №11302748000 від 21.02.2008 року; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання кредитного договору №11302748000 від 21.02.2008 року удаваним та укладеним в національній валюті України - гривні з сумою кредиту 176 750 грн.; визнання кредитного договору недійним, визнання іпотечного договору від 22.02.2008 року та договору поруки №181737 від 21.02.2008 року недійсним - відмовлено повністю /а.с. 18-23/. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда ві 11 грудня 2012 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». ПАТ «Дельта-Банк» листом №8278/73 від 24.11.2017 року повідомив позивача, що право вимоги за кредитним №11302748000 від 21.02.2008 року заборгованість за яким становить 1 211 876, 88 грн. буде виставлено для продажу на відкритих торгах (аукціоні), який відбудеться 02.01.2018 року, початок аукціону 9:30-10:00, початкова ціна 1 211 876,88 грн. /а.с. 17/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, незважаючи на ухвалення судового рішення про стягнення коштів, позивач кредитних зобов`язань не виконує, кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня підлягають нарахуванню відповідно до умов договору, в якому встановлено термін повернення кредиту не пізніше 21 лютого 2029 року, а тому нарахування відсотків та пені здійснюється банком відповідно до умов кредитного договору від 21.02.2008 року. Таким чином, доводи позивача, що банком неправомірно нараховуються відсотки та неустойка (штраф, пеня) у розмірі вказаному в договорі про надання споживчого кредиту № 11302748000 від 21.02.2008 року після дострокового стягнення заборгованості по кредиту на підставі рішення суду є необґрунтованими. Така правова позиція зазначена і в п. 20 ухвали Великої палати Верховного суду України від 24 січня 2019 року, у справі № 5017/1987/2012, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Окрім того, позивачем не надано будь-яких доказів про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором після винесення рішення суду. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності, заявлених стороною відповідача, то його посилання на те, що позивач пропустив строк позовної давності є зайвим, так як в задоволенні позову судом відмовлено через відсутність правових підстав для його задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed