Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

11.08.2017 року [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Т.Г. Шевченко про розірвання договору оренди та стягнення суми заборгованості орендної плати. Позов мотивовано тим, що [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту серії САК № 541088, САК № 541589, САК № 541548, САК № 541590 виданих 06.11.2014 року та 07.11.2014 року належить земельна ділянка, площею 6,8148 га, яка розташована в межах Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 28.11.2014 року між [PERSON] та ПСП ім. Т.Г. Шевченко в особі директора Попкова О.В. був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. П.4 вищевказаного договору оренди землі передбачено, що орендна плата сплачується орендарем не рідше одного разу на рік і не пізніше, ніж в строк з 01 серпня до 31 грудня кожного року в сумі 5055,10 грн. або за згодою сторін в натуральному вигляді (зерновими або технічними культурами), перелік яких також передбачено договором оренди землі. Відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за 2014, 2015, 2016 роки та відповідно нівелює терміном, розрахунку, який зазначено в договорі оренди землі і станом на день подання до суду позову відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування з 2014 по 2016 роки земельною ділянкою, не сплачено орендної плати. Також не було видано натуральної оплати, та переліку послуг, які передбачені договором оренди землі. З приводу цього позивачка неодноразово зверталася до ПСП ім. Т.Г. Шевченка з вимогою сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою, яка належить їй на праві приватної власності, проте відповіді так і не отримала. В зв`язку з цим, несплата орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди земельної ділянки за 2014, 2015, 2016 роки є підставою для розірвання договору оренди землі від 28.11.2014 року. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати договір оренди землі, укладений від 28.11.2014 року між [PERSON] , та Приватним сільськогосподарським підприємством ім. Т.Г. Шевченко, зобов`язавши орендаря повернути земельну ділянку в належному агротехнічному стані та стягнути з відповідача орендну плату за 2014, 2015, 2016 роки в сумі 15165,30 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 126, 127). 12.02.2020 року представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи по суті за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився хоча про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причина неявки до суду не відома. Під час судового розгляду справи 25.09.2017 р. надав заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок: площею 5,6519 га, кадастровий номер 4825486300:07:000:0652, площею 0,7679 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:1756, площею 0,3825 га, кадастровий номер 4825486300:06:000:1037, площею 0,0125 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:1757, розташованих на території в межах Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Вказані земельні ділянки [PERSON] передала в оренду Приватному сільськогосподарському підприємству ім. Т.Г. Шевченко за договорами оренди землі від 28.11.2014 року укладеними строком на десять років (а.с. 5-12). Пунктом 12.3 договору оренди землі зокрема встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання зокрема, за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач не сплатив орендну плату за 2014, 2015, 2016 роки, на загальну сумі згідно розрахунку позивача 15165,30 грн. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Заперечуючи проти позову, відповідач на підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати надав копії бухгалтерських документів, в яких міститься підпис [PERSON] , а саме: згідно відомості на виплату грошей за 2014 рік позивачу була виплачена орендна плата в грошовому виразі в розмірі 5075,00 грн.; згідно видаткового касового ордеру від 10.04.2015 року за 2015 рік позивачу була виплачена орендна плата в грошовому виразі в розмірі 6229,92 грн.; згідно відомості на виплату грошей № [NUMBER] за січень 2016 року за 2015 рік позивачу була виплачена орендна плата в грошовому виразі в розмірі 6 078,89 грн. ,таким чином за 2015 рік позивачу була виплачена орендна плата загальною сумою в розмірі 12 308,81 грн.; згідно відомостей за 2016 рік в 2016 році позивачу була виплачена орендна плата в натуральному виразі (мука, пшениця, кукурудза, соняшник, зерно-суміш, цукор) на загальну суму в розмірі 12 тисяч гривень (а.с.21-30). Факт підписання позивачем вказаних платіжних відомостей та отримання від відповідача орендної плати позивач заперечував, в зв`язку з чим за клопотанням представника позивача судом були призначені почеркознавчі експертизи. Згідно висновку експерта №18-1349 складеного 26.04.2019 року експертом Одеського НДІСЕЕ підписи від імені [PERSON] у відомості на виплату грошей №00000000006 за вересень 2014 року в стовбці «підпис про одержання» та у відомості на виплату грошей №00000000001 від 14.01.2016 року в стовбці «підпис про одержання» виконані не [PERSON] , а іншою особою. Згідно висновку експерта №228 складеного 20.11.2019 року експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України: - підпис у графі "Підпис одержувача" у видатковому касовому ордері від 10.04.2015 виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис у графі " [PERSON] " у відомості №28 від 31.10.2016 виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис у графі " [PERSON] " у відомості №24 від 31.10.2016 виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис у графі " [PERSON] " у відомості на виплату цукру за 2016 рік виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис у графі "Подпись" у відомості № [NUMBER] від 21.12.2016 виконані не [PERSON] , а іншою особою; - підпис у графі "Подпись" у відомості № [NUMBER] від 29.08.2016 виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис у графі " [PERSON] " у відомості №ШВШВ 00007 від 29.08.2016 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сторона позивача спростувала належними та допустимими доказами факт отримання за вищевказаними відомостями орендної плати за 2014, 2015, 2016 роки за договорами оренди землі від 28.11.2014 року. Також, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача зазначені в позовній заяві щодо наявності заборгованості зі сплати орендної плати за договорами оренди землі від 28.11.2014 року за 2014, 2015 та 2016 роки, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як несплата орендної плати протягом трьох років це істотне порушення прав власника земельних ділянок орендарем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1280 грн. судового збору та 9800,24 грн. витрат по оплаті експертиз.

Outcome: approved