Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва А.М., ТОВ "Легіон Агро", ПАТ "Дельта Банк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В., в якому просила суд: - скасувати запис про проведення державної реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна: квартири [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50798004 від 24.01.2020 12:32:12, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва А.М.; - визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги №1902/К з додатком, серія та номер: 749, виданий 10.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Легіон Агро". В обґрунтування позову посилалася на те, що вона зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належала їй на підставі договору дарування від 21.04.2004 року реєстровий № 1258. 03.11.2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» (далі - Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким Банк передав позичальнику кредитні кошти в сумі 15000 доларів США з розрахунку 15% річних на строк 60 місяців до 02 листопада 2010 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 03.11.2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, предметом якого стала двокімнатна квартира [ADDRESS] . В березні 2007 року з боку боржника [PERSON] за вказаним Кредитним договором виникла заборгованість, у зв`язку з чим ТОВ «Український промисловий банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 66672,68 грн., за наслідками розгляду якого заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30.08.2007 року по справі № 2-2142/07 позов Банку був задоволений в повному обсязі. Постановою державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції № 628/В-1 від 05.10.2007 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-2140/07 від 02.10.2007 року щодо [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості на підставі вищевказаного рішення суду. На стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості 03.03.2008 року між нею та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] прийняла на себе зобов`язання сплатити половину суми стягнення в розмірі 31336,34 грн. в строк до 02.11.2010 року, після чого банк зобов`язався, що не буде мати претензій з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року. 29.02.2008 року ТОВ «Український промисловий банк» звернувся до виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого листа в зв`язку із мирним врегулюванням спору, яка була задоволена і на підставі якої державний виконавець склав відповідну постанову від 12.03.2008 року. За твердженням позивача, умови щодо сплати нею заборгованості за мировою угодою були виконані, та ТОВ «Український промисловий банк» повернув їй оригінал правовстановлюючого документу (договір дарування та витяг). З цього часу позивачка вважає, що її зобов`язання перед первісним кредитором ТОВ «Український промисловий банк» за кредитним договором були виконані. Зважаючи на це, позивач вважає, що первісний кредитор використав всі передбачені законом та договором заходи щодо стягнення з неї заборгованості в примусовому порядку. Також позивач наголосила, що 20.01.2020 року о 17:41:01 годині приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 50798004. Цим рішенням право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за ТОВ «Легіон Агро». Підставами для зазначеного рішення приведено договір іпотеки, серія та номер: 1570/05-KB/Z, виданий 03.11.2005 року, видавник: ТОВ «Український промисловий банк», договір № 1902/К купівлі-продажу прав вимоги з додатком, серія та номер: 749, виданий 10.09.2019 року, видавник Антипова І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Позивач зазначила, що у 2014 році ПАТ «Дельта банк», якому були передані права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Український промисловий банк», і який на той час був кредитором, звертався до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на її квартиру за адресою: [ADDRESS] . 06.04.2015 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у позові відмовлено, на підставі положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ від 03.06.2014 року, які передбачають пряму заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за певними умовами. Дія зазначеного Закону розповсюджується як на судовий так і на позасудовий порядок звернення стягнення на майно. Позивач наголосила, що вона не має у власності будь-якого іншого нерухомого майна, у зв`язку з чим вважає, що приватний нотаріус Звєрєв А.М. грубо порушив її права та незаконно звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності за відповідачем ТОВ «Легіон Агро» на квартиру і здійснення запису про проведення державної реєстрації права власності, який підлягає скасуванню. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального провадження і призначено підготовче судове засідання. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова В.В.; ТОВ «Легіон Агро»; Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва Андрія Миколайовича. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача та здійснено заміну неналежного відповідача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банка" Кадирова В.В. на належного - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк". Крім того, задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази у Первомайського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), та у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.08.2020 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 року за заявою позивача закрито провадження по справі за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва Андрія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Агро", Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна в частині позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги №1902/К з додатком, серія та номер: 749, виданого 10.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Легіон Агро". Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Козуб О.І. в судовому засіданні підтримали позовну вимогу про скасування запису про проведення державної реєстрації права власності та просили суд задовольнити позов. Відповідач - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, 27.02.2020 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні. Відповідач вважає, що ТОВ «Легіон Агро» в повному обсязі були надані всі документи, які необхідні для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, які передбачені пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127. Крім того, відповідач спростовує посилання позивачки на неотримання нею вимоги про усунення порушень від ТОВ «Леогіон Агро» щодо сплати боргу, посилаючись на Постанову ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі №522/2732/16-ц (провадження № 14- 240цс18), відповідно до якої засвідчена працівником кур`єрської служби відмова боржника від отримання письмової вимоги іпотекодавця є доказом належного повідомлення боржника. Таким доказом є лист б/н від 10.12.2019 року ФОП [PERSON] про відмову позивача [PERSON] від вручення їй повідомлення. Щодо посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідач зазначив, що він у даному випадку не може бути застосований, оскільки перехід права власності на предмет іпотеки не є примусовим стягненням, а є вільним волевиявлення сторін при укладенні іпотечного договору, та вказав, що ця позиція викладена в Ухвалі Верховного суду від 20.01.2020 року по справі №760/18364/16-ц, в якій колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон Агро" адвокат Темнюкова М.І. заперечувала проти задоволення позову та просила суд відмовити у його задоволенні. У відзиві на позов, який надійшов до суду 18.03.2020 року ТОВ «Легіон Агро» зазначено, що ним було направлено на адресу Позичальника - [PERSON] та Іпотекодавця - [PERSON] вимогу, в якій було зазначено про наявність заборгованості та попереджено про те, що у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, ТОВ «Легіон Агро», як Іпотекодержатель, має право та намір у відповідності до положень Договору іпотеки та ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки або шляхом продажу Предмета іпотеки третім особам. На адресу ТОВ «Легіон Агро» повернулись зазначені листи у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, проте відповідач вважає, що повернення належно направленої вимоги «за закінчення встановленого строку зберігання» свідчить про вжиття іпотекодержателем всіх заходів для відповідного повідомлення боржника про наявність заборгованості, що також підтверджується постановою Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 755/5691/16-ц. У зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «Легіон Агро» вважає, що ним було здійснено всі можливі заходи щодо направлення вимоги на адресу Позичальника та Іпотекодавця, а тому існують всі підстави для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Легіон Агро». Представник відповідача ПАТ "Дельта Банк" правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 19.03.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому уповноважений представник ПАТ "Дельта Банк" Полетаєва Т.Ю. заперечувала проти позову, просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисповий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено трьохсторонній Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банк», посвідчений 30.06.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. і зареєстрованого в реєстрі за № 2258. 01.07.2010 року до AT «Дельта Банк» перейшли права вимоги за кредитами, наданими ТОВ «Укрпромбанк», в тому числі і за кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року з усіма забезпечувальними договорами, та 01.07.2010 року була прийнята на баланс ПAT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року, який був укладений з [PERSON] в сумі 8268,13 доларів США - заборгованість за кредитом (прострочена). 13.08.2019 року були проведені відкриті торги (аукціон) з продажу прав вимоги ПАТ «Дельта Банк» за вказаним кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року, забезпечення - двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі Протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-06-27-000030-b від 13.08.2019 року між AT «Дельта Банк» та переможцем аукціону ТОВ «Легіон Агро» 10.09.2019 року був укладений Договір № 1902/К купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. 10.09.2019 року, реєстровий № 749. В зобов`язанні був замінений кредитор, при цьому згода боржника на таку заміну не потрібна. Виключно новий кредитор має право заявити вимогу первісному кредитору щодо недійсності переданої йому вимоги. У боржника є право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідач наголосив, що укладення Договору № 1902/К купівлі-продажу прав вимоги від 10.09.2019 року між AT «Дельта Банк» та ТОВ «Легіон Агро» відбулося у повній відповідності з діючим законодавством України та жодних підстав для визнання цього договору недійсним немає. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача та представників позивача та 2 відповідача, суд встановив наступне. 03 листопада 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким Банк передав позичальнику кредитні кошти в сумі 15000 дол. США з розрахунку 15% річних на строк 60 місяців до 02 листопада 2010 року (том І а.с. 24-25). В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 03 листопада 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, предметом якого стала двокімнатна квартира [ADDRESS] (том І а.с. 17-18). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30.08.2007 року по справі № 2-2142/07 були задоволені позовні вимоги ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] , та стягнуто з останніх солідарно 66672,68 грн. (том І а.с. 19). Постановою № 628/В-1 державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Комар Г.В. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2142, виданого 02.10.2007 року про стягнення з [PERSON] 66672,68 грн. на користь ТОВ «Укрпромбанк» (том І а.с. 21). 03.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , що є сторонами у цивільній справі № 2-2142/07 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року в розмірі 66341,61 грн., з метою мирного вирішення спору укладено Мирову угоду, відповідно до умов якої сторони погодилися з тим, що в порушення умов договору [PERSON] мало місце несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, та [PERSON] зобов`язується сплатити суму в розмірі 31336,34 грн. на користь ТОВ «Український промисловий банк» в строк до 02 листопада 2010 року після підписання сторонами Мирової угоди (п. 2 Мирової угоди). За умовами п. 5 Мирової угоди ТОВ «Український промисловий банк» гарантувало, що після підписання і затвердження цієї Мирової угоди Ленінським районним судом м. Харкова та у випадку належного її виконання не матиме жодних претензій (в тому числі майнових) до [PERSON] з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором (том І а.с. 20). Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, стверджувала, що нею були в повному обсязі виконані умови Мирової угоди та сплачена на користь ТОВ «Український промисловий банк» сума заборгованості, на підтвердження чого позивач надала копії квитанцій (том І а.с. 26-31). Разом з тим, слід зазначити, що позивачем не надано суду ухвали Ленінського районного суду м. Харкова про затвердження Мирової угоди, підписаної 03.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] . Крім того, в наданих позивачем копіях квитанцій: № 001 від 13.02.2008 року на суму 997,09 грн., № 003 від 11.03.2008 року на суму 998,44 грн., від 11.04.2008 року на суму 1007,98 грн., № 007 від 06.05.2008 року на суму 1032,73 грн., всього на загальну суму 4036,24 грн., платником вказаний [PERSON] , призначення платежу: «погашення сумнівн. заборгованості по кредиту згідно договору 1570/05-Кв від 03.11. (частково) через іпотекодавця [PERSON] » (том І а.с. 26-28). В копіях квитанцій № 18 від 17.06.2008 року на суму 1021,98 грн. та № 12 від 09.07.2008 року на суму 1047,77 грн., всього на суму 2069,75 грн., платником вказаний також [PERSON] , проте в графі «призначення платежу» вказано: «часткове погашення сумнівн. заборгованості через іпотекодавця [PERSON] згідно Мирової угоди від 03.03.2008» (том І а.с. 30). Решта наданих позивачем копій квитанцій № 5 від 11.03.2008 року, № 19 від 06.05.2008 року, № 18 від 18.02.2008 року, № 1 від 11.04.2008 року, № 25 від 14.01.2008 року свідчать про здійснення валютно-обмінних операцій в ТОВ «Український промисловий банк», та в жодній з квитанцій не зазначено прізвища клієнта Банка, який звертався до банку з метою здійснення цих банківських операцій (том І а.с. 29, 31). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження затвердження судом Мирової угоди, укладеної між 03.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , а також доказів сплати нею заборгованості за вищевказаним кредитним договором в повному обсязі. Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року по справі № 645/5581/14 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року по справі № 645/5581/14 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено частково. Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року скасовано. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , третя особа : [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року, яка складає 98015,48,58 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 980,15 грн.. Зупинено виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (том І а.с. 172-174). Постановою головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 18.07.2016 року відкрито виконавче провадження № 51686922 з примусового виконання виконавчого листа № 645/5581/14 від 06.07.2016 року, та постановою державного виконавця від 23.08.2016 року зупинено виконавче провадження № 51686922 на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (том І а.с. 178, 179). Доказів оскарження [PERSON] вказаного судового рішення по справі № 645/5581/14 матеріли справи не містять. Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99). Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»). Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти Росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04). Таким чином, посилання позивача про повне виконання нею своїх зобов`язань перед Банком, як на підставу позову, є недоведеним в ході розгляду цієї цивільної справи. Крім того, як встановлено вищевказаним рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року по справі № 645/5581/14, 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором Укрпромбанк передає (відступає) Дельтабанку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк змінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, до AT «Дельта Банк» за вищевказаним договором перейшли права вимоги за кредитами, наданими ТОВ «Укрпромбанк», в тому числі і за кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року з усіма забезпечувальними договорами. Судовим розглядом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк». Вказана інформація опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - fg.gov.ua, є загальновідомою та в силу ч. З ст. 82 ЦПК України такою, що не потребує вказування. 13.08.2019 року були проведені відкриті торги (аукціон) з продажу прав вимоги AT «Дельта Банк» за кредитним договором № 1570/05-КВ від 03.11.2005 року, укладеним з [PERSON] , забезпечення - двокімнатна квартира, загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (номер лоту GL3N04146), відповідно до Рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів № 545 від 22.05.2019 року. Стартова ціна на аукціоні 220 092,06 грн. Ціна продажу лота 165 069,05 грн.. Інформація щодо проведення торгів (аукціону) була розміщена на сайті ДП «Прозорро Продажі»: https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-06-27-000030-b. На підставі Протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-06-27-000030-b від 13.08.2019 року між AT «Дельта Банк» та переможцем аукціону ТОВ «Легіон Агро» 10.09.2019 року був укладений Договір № 1902/К купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. 10.09.2019 року, реєстровий № 749. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно з пунктом 4.4.1 Іпотечного договору № 1570/05-КВ/Z від 03.11.2005 року звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов`язання. Цей Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки, про що, за умовами п. 4.2 договору, Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця. Судом встановлено, що 20.01.2020 року о 17:41:01 годині приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим Андрієм Миколайовичем внесено запис про проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Легіон Агро» на квартиру [ADDRESS] /, індексний номер 50798004. В якості підстави для зазначеного рішення приведено договір іпотеки, серія та номер: 1570/05-KB/Z, виданий 03.11.2005 року, видавник: ТОВ «Український промисловий банк», договір № 1902/К купівлі-продажу прав вимоги з додатком, серія та номер: 749, виданий 10.09.2019 року, видавник Антипова І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Відповідно до статті 1 цього Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 36 Закону № 898-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно з пунктом 4.2 Іпотечного договору, який кореспондується зі статтею 35 Закону № 898-IV, у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. З наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Разом з тим, слід зазначити, що підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 07 червня 2014 року передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; та загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-IV). Отже, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Квартира загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 30,1 кв. м., розташована за адресою: [ADDRESS] , використовується позивачкою як місце постійного проживання її та її малолітньої дитини, у зв`язку з чим не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону № 1304-VII, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за новим кредитором - ТОВ «Легіон Агро», як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від 03.11.2005 року, укладеного в іноземній валюті. Отже, у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Легіон Агро». Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року по справі № 644/3116/18. Крім того, слід зазначити, що станом на час внесення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. запису про проведення державної реєстрації за ТОВ «Легіон Агро» права власності об`єкту нерухомого майна: квартири [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50798004 від 24.01.2020 12:32:12, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а містився аналогічний висновок щодо застосування положень Закону № 1304-VII. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про скасування запису про проведення державної реєстрації права власності підлягає задоволенню. Крім того, слід зазначити, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.02.2020 року частково задоволено заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову - шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить ТОВ "Легіон Агро", код ЄДРПОУ 36457965 (юридична адреса: 61019, м. Харків, в`їзд Даргомижського, 6) до вирішення справи № 645/774/20 по суті. Суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного і

Outcome: approved