Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовна заява мотивована тим, що 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке перейменовано в АТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11231326000, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 100\~000,00 грн. із кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2028 року, процентна ставка складає 14,5 % річних, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених у договорі. З метою виконання зобов`язань Позичальника за кредитними договорами Банком укладено Договір іпотеки від 10 жовтня 2007 року з [PERSON] , за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житлова нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.10.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, за реєстровим №Д-1368. Заставна вартість Предмету іпотеки за згодою сторін становить 283 313,33 грн. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором №11231326000, проте всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 80493,10 грн., з яких: -67819,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту; -12673,17 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з умовами Розділу 4 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Спосіб звернення стягнення на Предмет іпотеки визначено у п. 4.2 Договору. 21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК « Довіра та гарантія» було укладено Договір факторингу № 27, відповідно до якого право грошової вимоги за Договорами про надання споживчого кредиту № 11231326000 від 10 жовтня 2007 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». На підставі вищевикладеного, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №11231326000 від 10 жовтня 2007 року між АТ « УкрСиббанк» та [PERSON] , яка складає 80493,10 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: житлову нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв.м, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.10.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, за реєстровим №Д-1368, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві, яка буде визначена шляхом прилюдних електронних торгів за замовленням ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», за ціною встановленою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 29.04.2020 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 03.09.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~\~ Частиною 1 статті 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із приписами статей 12,81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке перейменовано в АТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11231326000, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 100\~000,00 грн. із кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2028 року. (п. 1.1, п. 1.2.1 Договору). Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених у договорі. За користування кредитними коштами за Кредитним договором позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 14,5 % річних (п. 1.3.1 Договору). З метою виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договорам Банком укладено Договір іпотеки від 10 жовтня 2007 року з [PERSON] , за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житлова нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.10.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, за реєстровим №Д-1368. Заставна вартість Предмету іпотеки за згодою сторін становить 283 313,33 грн. 21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 27. 29 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та АТ «УкрСиббанк» укладено Договір про відступлення права вимоги № 2 за Договорами іпотеки до Договору факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року. Згідно з реєстром боржників право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11231326000 від 10 жовтня 2007 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , Іпотекодавцем за якими є [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідно до даних Реєстру боржників до Договору факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 80493,10 грн., з яких: 67819,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 12673,17 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у\~зобов`язанні\~може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за\~правочином\~(відступлення права вимоги. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у\~зобов`язанні\~в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено\~договором\~або законом. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань, між позивачем і [PERSON] , укладено Договір іпотеки від 10 жовтня 2007 року за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: житлову нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.10.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, за реєстровим №Д-1368. Ринкова вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 283313,33 грн. Розділом 4 Договору Іпотеки передбачено звернення стягнення. Так, п. 4.1.1 Розділу 4 Договору іпотеки від 10.10.2007 року передбачено, що у разі не виконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п. 4.2 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі: 1) рішення суду; 2) виконавчого напису нотаріуса; 3) позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та вимог Закону України «Про іпотеку»; 4) з інших , передбачених законодавством України, підстав. У п. 4.3, 4.4 Договору зазначено, що право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно о чинного законодавства України. Розділом 5 Договору іпотеки від 10 жовтня 2007 року визначено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Так, п. 5.1 Розділу 5 Договору передбачає, що сторони домовились, що звернення стягнення на предмет іпотеки можу відбуватися шляхом позасудового врегулювання, та позасудове врегулювання здійснюється одним із способів визначених у п. 5.2.1 і п. 5.2.2. Під застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя , сторони розуміють ініціювання застосування Іпотекодержателем одного із наступних способів позасудового врегулювання спору (п. 5.2.1): 1) передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; 2) право Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до п. 5.3 Розділу 5 Договору позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-якій момент звернення стягнення на Предмет іпотеки, але в будь-якого разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звертаючись до суду позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №11231326000 від 10 жовтня 2007 року між АТ « УкрСиббанк» та [PERSON] , яка складає 80493,10 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: житлову нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв.м, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.10.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, за реєстровим №Д-1368, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві, яка буде визначена шляхом прилюдних електронних торгів за замовленням ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», за ціною встановленою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Отже, фактично позивач просить застосувати як позасудовий спосіб вирішення спору, а саме шляхом надання права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві, так і звернути стягнення за рішенням суду відповідно до Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу на\~прилюдних торгах,\~у тому\~числі у\~формі електронних\~торгів. При вирішенні даної справи суд враховує роз`яснення викладені у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (Провадження № 14-112цс19), та вважає за необхідне застосувати правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у даних правовідносинах, оскільки вони є аналогічним. Так, у постанові Верховного Суду зазначено, що спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16\~Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до статей 12 і 33\~Закону України\~«Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~є:\~рішення суду,\~виконавчий напис\~нотаріуса або\~договір про\~задоволення вимог\~іпотеко держателя\~(частина\~третя статті\~33\~ Закону України «Про іпотеку»). З огляду на вказане Закон України\~«Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення\~вимог іпотекодержателя\~під час\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки на\~підставі рішення\~суду (стаття\~39\~ Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення\~вимог іпотекодержателя\~під час\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки шляхом\~позасудового врегулювання\~на підставі\~договору про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя або\~відповідного застереження\~в іпотечному\~договорі,\~яке прирівнюється\~до такого\~договору за\~своїми правовими\~наслідками,\~є (частина\~третя статті\~36\~ Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Відповідно до статей 12 і 33\~Закону України\~«Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон України\~«Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення\~вимог іпотекодержателя\~під час\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки шляхом\~позасудового врегулювання\~на підставі\~договору про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя або\~відповідного застереження\~в іпотечному\~договорі,\~яке прирівнюється\~до такого\~договору за\~своїми правовими\~наслідками,\~є (частина\~третя статті\~36\~ Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»). Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36\~ Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону України\~«Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателясторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили. Саме такий правовий висновок роз`яснено у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц. Договором іпотеки від 10 жовтня 2007 року, сторони узгодили позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема надавши даним договором право Іпотекодержателю від свого імені продати Предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», про що зазначено у Розділі 5 Договору, та про що свідчать підписи сторін договору. Крім того, сторони усвідомили та дали свою беззаперечну згоду на застосування одного із позасудових способів врегулювання спору відповідно до застереження (п. 5.1,5.3 Розділу 5 Договору). Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, враховуючи роз`яснення викладені у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, суд вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для застосування такого способу захисту, як надання позивачу права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві. Проте, як вже зазначалося, одним із способу задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»). Позивач же, у свою чергу просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних електронних торгів. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України\~"Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Отже, судом встановлено, що за кредитним договором №11231326000 [PERSON] не здійснив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 80493,10 грн., з яких: 67819,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 12673,17 грн. - заборгованість за відсотками. Між сторонами укладено Договір іпотеки, яким сторони узгодили можливість звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, та вважає за можливе в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №11231326000 від 10 жовтня 2007 року між АТ « УкрСиббанк» та [PERSON] , яка складає 80493,10 грн. (з яких: 67819,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 12673,17 грн. - заборгованість за відсотками), звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: житлову нерухомість, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35,9 кв.м, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.10.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, за реєстровим №Д-1368, та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних електронних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України\~"Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також, суд бере до уваги при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки положення ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., оскільки нерухоме майно, розташовано на території м. Донецьк, яке відповідно до Розпорядження КМУ від 05.12.2015 року № 1275-р, відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. На підставі ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Тому суд приходить до висновку про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки належить не звертати до виконання протягом дії ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». У відповідності вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4249,70 грн.

Outcome: partial