Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

11 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому, посилаючись на норми ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на його користь 25585,66 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 липня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір б/н, за заявою та умовами якого відповідачу надано кредит в національній валюті України - гривні на суму 6300, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячних платежів за для погашення заборгованості за відсотками, комісією та іншими витратами. У зв'язку з неналежним виконанням фінансового зобов'язання за кредитним договором станом на 31 травня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 25585,66 гривень, яка у добровільному порядку не погашена. Позивач в судове засідання явку представника не забезпечив, до суду електронним зв'язком надійшла заява за підписом представника за довіреністю Материнської М.О. про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника /ас. 77/. Раніше, 01.11.2013 р. представник позивача Материнська М.О. суду пояснила, що відповідачем не надано достатніх доказів його непричетності до оформлення кредиту, а наявність його заяви в органах міліції не є доказом відсутності у [PERSON] договірних зобов'язань перед Банком. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що кредитного договору з банком не укладав і не підписував, ніколи не працював у приватній фірмі в м. Суми. Припустився думки, що при укладанні договору невідомою особою був використаний його паспорт, втрачений ним у 2006 році. По даному факту звертався у 2006 р. до Краснопільського РВ. У теперішній час по його заяві правоохоронними органами проводиться до судове слідство у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 358 КК України за фактом використання невстановленою особою офіційного документа на ім'я [PERSON] під час отримання 12.07.2007 р. кредиту. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судових засіданнях встановлено, що відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та витягу зі статуту Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у зв'язку зі зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», який є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» / копії ас. 20-24/. 12 липня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит в сумі 6300,00 грн., базовою процентною ставкою 36 % в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Порядок погашення заборгованості встановлений у вигляді щомісячного платежу у розмірі 7 % від суми заборгованості та може перераховуватися як шляхом внесення коштів на карту, так і списанням Банком з дебетної карти. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки /копія ас. 9/ Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг (далі по тексту - Умови) встановлено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 6.5 Умов [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, по перерахунку кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 8.6 Умов, при порушенні клієнтом строків платежу з будь-якого грошового зобов'язання, передбачених договором більше ніж на 120 днів він сплачує Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. За п. 5.5.1 за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначені Тарифами. Комісія за несвоєчасне погашення заборгованості при виникненні просточки на суму більше 50 грн. складає 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місць. Своїм особистим підписом [PERSON] підтвердив, що його заява разом із запропонованими ЗАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, Тарифами банку, з якими він ознайомився і згоден, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг /копії ас. 9-17/. З розрахунку заборгованості /ас. 4-8/ вбачається, що станом на 31 травня 2013 року виникла заборгованість у сумі 25585,66 грн., що складається з: 6293,30 грн. заборгованості за кредитом; 13255,63 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4342,17 грн. заборгованості по комісії, в тому числі прострочена комісія - 4279,24 грн.; 1694,56 грн. заборгованості по штрафам (500,00 грн. фіксованої частини та процентної складової 1194,56 грн). Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, 610-611, 625, 1049, 1054 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідач був ознайомлений з умовами договору і відповідальністю, яка наступає у випадку неналежного виконання зобов'язань, погоджувався з цими умовами та порядком нарахування відсотків, пені, штрафів у випадку невиконання умов договору, порушив грошове зобов'язання. Заява відповідача стосовно вчинених стосовно нього шахрайських дій внаслідок втрати паспорта не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи. Так, листом УДМС України в Сумській області № 22/1353 від 04 листопада 2013 року спростовується твердження позивача про його звернення в 2006 році з питання втрати паспорта (ас. 78). Надана відповідачем копія заяви про видачу паспорта внаслідок його втрати датована 12 листопада 2009 року (ас.47), і не може бути підтвердженням факту втрати паспорта в 2006 році. Не знайшло свого підтвердження ствердження відповідача щодо його звернення до міліції за фактом втрати паспорта громадянина України на ім'я [PERSON] Так, за інформацією Краснопільського РВ УМВС № 6288 від 31 жовтня 2013 року, Краснопільського районного сектору міграційної служби України в Сумській області 3 22/1353 від 06.11.13, [PERSON], [INFO], не звертався до вказаних органів з питання втрати паспорта громадянина України на його ім'я /ас. 69, 78/. За інформацією старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області Підгорного Б.А. № 25147/сл. від 24 грудня 2013 року, 06 лютого 2014, 22 квітня 2014 року, слідчим відділом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013200440007421 від 08 листопада 2013 року за ч.4 ст. 358 КК України за фактом використання невстановленою особою, яка представилася [PERSON], завідомо підроблених офіційних документів на ім'я [PERSON] під час отримання 12.07.2006 кредиту в приміщенні сумського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк». Постановою від 10 лютого 2014 року у кримінальному провадженні призначено почеркознавчу експертизу /ас. 105, 117-120, 179-180/. Відповідно до ст. 204 ЦК України встановлюється презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що на даний момент кредитний договір не змінений та не відмінений, не втратив своєї чинності та відповідає вимогам законодавства. Крім того, досудове слідство триває, висновки експертизи відсутні. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надав суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконав вимоги ст.ст.10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до п.1.1. Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 255 грн. 86 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved