Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

13 травня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 05006308146 від 08 липня 2008 року на загальну суму 44290 грн 60 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 08 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) "ПростоФінанс" та [PERSON] укладено кредитний договір № 05006308146, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачці кредит у розмірі 16634 грн 88 коп. в обмін на зобовязання відповідачки повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 8% на рік за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені кредитним договором платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього. 18 травня 2012 року між ТОВ "ПростоФінанс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора за вищезазначеним кредитним договором. Відповідачка порушила умови кредитного договору та має заборгованість на загальну суму 44290 грн 60 коп., у звязку із чим ТОВ «Кредитні ініціативи», як новий кредитор, звернулося з позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 29). Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду письмові заперечення, в яких просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову (а.с. 41-43). Розглянувши позовну заяву та заперечення проти неї, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між ТОВ "ПростоФінанс" та [PERSON], яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 42), укладено кредитний договір № 05006308146. За умовами договору кредитодавець надав відповідачці кредит у розмірі 16634 грн 88 коп. на придбання товарів склопакетів (а.с. 5-6). Згідно розділу А кредитного договору, сума кредиту склала 16\~634 грн 88 коп., щомісячна комісія за управління кредитом 2%, річна процентна ставка 8%, перший внесок продавцю 3420 грн, щомісячний платіж 853 грн 98 коп., дата першого платежу за кредитом 10 серпня 2008 року, дата останнього платежу 10 липня 2011 року (а.с. 5). За графіком платежів (розділ С кредитного договору), щомісячний платіж погашається 10 числа кожного місяця протягом 36 місяців, починаючи з 10 серпня 2008 року (а.с. 7). 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс», з одного боку, та ТОВ «Кредитні ініціативи», з другого боку, був укладений договір купівлі продажу кредитного портфелю. Згідно з абз «а» п.п. 3.3 ст. 3 вказаного Договору та Додатку №1 до нього, позивач, як покупець, набув усі права вимоги за кредитним договором № 05006308146 від 08 липня 2008 року, позичальником за яким є [PERSON] (а.с. 11-16, 20). За змістом Розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідачки станом на 10 квітня 2015 року склала 44\~290 грн 60 коп., з яких тіло кредиту 14\~662 грн 96 коп., відсотки за користування кредитом 4\~927 грн 74 коп., комісія за обслуговування кредиту 21\~625 грн 50 коп., штраф 3\~074 грн 40 коп. (а.с. 21). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Враховуючи ту обставину, що відповідачка взяті на себе зобовязання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку про стягнення з неї суми заборгованості з підстав порушення умов кредитного договору. Разом із тим, судом встановлено, що умовами кредитного договору визначено погашення кредиту щомісячними платежами, останній з яких мав бути внесений відповідачкою 10 липня 2011 року. Розглядаючи заяву [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові №6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, щодо застосування норм статей 252-255, 258, 266 ЦК України про те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Так, для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Крім того, ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно з п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, встановлюється тривалістю в один рік. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Застосування судом строків позовної давності обумовлено, крім іншого, дотриманням принципу правової (юридичної) визначеності як елементу верховенства права. Так, закріплення в законі часових обмежень щодо звернення до суду, забезпечує передбачуваність правових норм та визначеність правовідносин, що виникли між сторонами. Про те, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права, йдеться також в п. 74 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України», яке набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року. Крім того, п. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Враховуючи викладене, а також той факт, що строки позовної давності для предявлення вимог про стягнення суми заборгованості за договором сплили, і відповідачка наполягає на застосуванні цих строків, суд застосовує строки позовної давності та відмовляє у позові. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed