Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

12.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 17.03.2016 року - з уточненою позовною заявою, до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача борг за житлово-комунальні послуги, а саме: по абонплаті за телефон в сумі 359 грн 87 коп.; за використану електроенергією в сумі 177 грн 84 коп.; за використаний природний газ в сумі 4348 грн 80 коп.; за проживання в орендованому будинку в сумі 1611 грн 81 коп., а також судові витрати в розмірі 556 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у квітні 2012 року між ним та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір оренди його житлового приміщення з присадибною ділянкою і господарськими спорудами строком на два роки. На момент заселення квартиронаймачів боргів за спожитий природний газ, за електроенергію, по абонплаті за телефон не було. Покази лічильників на момент заселення: по газу - 29510 м3, по електроенергії - 7131 кВт. Договір був складений з дотриманням правил та положень встановлених при наймі (оренді) житла Цивільним кодексом України. Перед тим, як укласти договір і дати згоду на заселення, він розмовляв і радився з дідом та з батьком [PERSON] Вони характеризували молоду сім'ю позитивно і дали згоду на поселення. [PERSON] виступив в ролі гаранта при укладанні договору і при дотриманні умов договору протягом терміну оренди. Спочатку квартиранти активно почали господарювати: посадили город, до житла і обладнання ставилися добре. При відвідуванні свого житла в грудні 2012 року і в лютому 2013 року, при поверхневому огляді господарства, ним були виявлені численні порушення умов договору, зокрема: наймачі житла не допускали контролерів для зняття показань кількості витраченого газу і електроенергії, а дані по витраті газу і світла, що видаються ними усно, не відповідали справжнім показаннями; оплата за орендоване житло ні разу не була проведена своєчасно; абонплата за телефон проводилася недобросовісно; ставлення до обладнання та господарства було огидним. Тривалий час він робив спроби налагодити порядні відносини: розмовляв з ними і з батьками [PERSON], писав листи, але все без результату і без відповіді. В останніх числах травня 2013 року квартиронаймачі виїхали з орендованого ними житлового приміщення без жодного попередження і залишили житловий будинок і господарство без нагляду. Виїхали під час його відсутності і нікого про це не поінформували, що є порушенням закону та договору. За час проживання, за всіма комунальними послугами, квартирантами були накопичені великі борги. В результаті чого було відключено телефон та відключена подача газу в житлове приміщення. Вважав, що це стало однією з причин виселення [PERSON] та [PERSON] з орендованого ними приміщення. Покази лічильників при виселенні квартиронаймачів [PERSON] і [PERSON] з орендованого ними житла: по електроенергії - 8856 кВт, по природному газу - 31919 м3, борг по абонплаті за телефон - 98 грн. Згідно до довідки Зміївської філії ПАТ "Харківгаз" борг за використаний природний газ в серпні 2013 року складає 1208 м3 газу. Постановою НКРЕ за №583 від 03.03.2015 року встановлено роздрібні ціни на природний газ, який використовується для потреб населення: за обсяг використання природного газу до 200 м3 в місяць встановлена ціна 3 грн. 60 коп. за 1 м3 природного газу. Постановою НКРЕ за №220 від 26.02.2015 року встановлено роздрібні ціни за використану електроенергію для потреб населення: в сільській місцевості при обсязі використаної електроенергії до 150 кВт встановлена ціна 57 грн. за 100 кВт електроенергії. Накопичені борги за комунальні послуги при виселенні: за використану електроенергію - 312 квт. (80 грн. 81 коп.), що за сьогоднішніми розцінками, становить суму 177 грн. 84 коп., за використаний природний газ 1208 м3 (876 грн. 28 коп), що за сьогоднішніми розцінками, становить в сумі - 4348 грн. 80 коп., абонентська плата за телефон з урахуванням підключення - 182 грн., з урахуванням індексації і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України 359 грн. 87 коп.; за проживання в орендованому будинку в сумі 1611 грн 81 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутністю, наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві, а також подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача: судовий збір в розмірі 556 грн. 71 коп.; борг за комунальні послуги та за проживання в орендованому будинку - 2336 грн. 46 коп.; за використаний природний газ в розмірі 4470 грн. 95 коп. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, просили у позові відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач [PERSON] вказав, що він ніколи не мешкав у будинковолодінні [PERSON] і ніколи не користувався його майном; не був стороною у договорі "найму житлового приміщення"; майна [PERSON] не привласнював. [PERSON] у позовній заяві стверджує, що його дочка [PERSON], разом з нині померлим [PERSON], не виконували належним чином умов договору від 30.04.2012 року. При цьому, позов предявлено не до його дочки, а, чомусь, до нього, і при цьому з нього позивач просить стягнути всю визначену ним суму, посилаючись на те, що він є "гарантом" у договорі. Він є фізичною особою, а тому визначення його статусу у договорі як "гарант" не передбачене чинним законодавством. Якщо припустити, що він є поручителем за договором (а не "гарантом"), то даний статус визначений главою 3 ЦК України, і у ст. 553 передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Але окремого договору поруки (як то передбачає цивільний кодекс) між ним та позивачем укладено не було. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відомостями свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Таранівською сільською радою 30.08.1996 року, [PERSON] є власником будинку №24 по вул. Чапаєва с. Таранівка Зміївського району Харківської області. (а. с. 41). 30.04.2012 року між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з іншої сторони, було укладено у простій письмовій формі договір найму належного [PERSON] житлового приміщення за адресою: с. Таранівка Зміївського району Харківської області, вул. Чапаєва, 24. (а. с. 5). У пункті 10 вказаного договору зазначено, що гарантом дотримання умов договору з боку квартиронаймача є батько [PERSON] - [PERSON], який також підписав зазначений договір. Водночас, у договорі не передбачено, яким чином [PERSON] повинен гарантувати виконання квартиронаймачем умов договору найму житлового приміщення, в тому числі не передбачено обов'язку відповідати за зобов'язаннями квартиронаймачів за цим договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зазначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. (ч. 1 ст. 205 ЦК України) \~За договором найму (оренди житла) одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ч. 1 ст. 810 ЦК України). \~Договір найму житла укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст. 811 ЦК України) \~Законом не передбачено нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору найму житла без викупу. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 540 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Частиною 1 ст. 546 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Отже, зі змісту вказаних норм слідує, що у разі взяття на себе відповідачем зобов'язання відповідати за виконання зобов'язань, що виникли у квартиронаймачів за вказаним договором перед позивачем, зазначені правовідносини мали бути оформлені окремим договором, складеним у письмовій формі. Крім того, у правовідносинах щодо забезпечення виконання зобов'язань не передбачено участі у якості гаранта фізичних осіб. За таких обставин, належить вважати нікчемною умову пункту 10 вказаного вище договору найму житлового приміщення, де зазначено, що гарантом дотримання умов договору з боку квартиронаймача є батько [PERSON] - [PERSON]. Позивачем [PERSON] не надано доказів існування між ним та відповідачем [PERSON] правовідносин, у яких з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, у [PERSON] виникло зобов'язання сплачувати за квартиронаймачів платежі за договором найму житлового приміщення від 30.04.2012 року, укладеного між власником житла [PERSON] та наймачами [PERSON] і [PERSON], тому у задоволенні позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed