Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

20.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, де зазначає, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року по справі № 623/1999/16-ц її мати [PERSON], [INFO] позбавлена батьківських прав щодо неї. Крім того, з неї було стягнуто на її користь аліменти у розмірі ј усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття. На даний момент вона досягла повноліття, але продовжує навчання в 11 класі Ізюмської загальноосвітньої школи № 5 Ізюмської міської ради Харківської області. Відповідач на її утримання матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобовязана це робити. Вона не в змозі самостійно утримувати себе у звязку з навчанням. Їй потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Просить стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої доньки до її повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ученицею 11-а класу Ізюмської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Ізюмської міської ради Харківської області, 23.06.2018 року вона буде випущена зі школи та отримує атестат про повну загальну середню освіту, що підтверджується довідкою Ізюмської загальноосвітньої школи І- ІІІ ступенів № 5 Ізюмської міської ради Харківської області № 01-25/345 від 07.05.2018 року. У звязку із цими обставинами, позивачка не має свого заробітку і потребує матеріальної допомоги на час свого навчання. Відповідачка коштів на утримання і навчання в добровільному порядку не надає, хоча працездатна і в змозі надавати таку допомогу. Згідно ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України "Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином". Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у звязку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських предметів, плати за навчання, тощо. При визначенні розміру аліментів та витрат на навчання, відповідно до ст.ст.182, 199 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальний стан батька - відповідача [PERSON], який є пенсіонером по інвалідності (2-ї групи постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС), не працює, а також бере до уваги позицію позивача, інтереси повнолітньої дитини та позицію відповідача, який не заперечує проти стягнення аліментів у частці від усіх видів доходу, а саме: у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання доньки, але не більше ніж до досягнення 23 - річного віку. Крім того ст.199 Сімейного кодексу України встановлено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), які продовжують навчання, а не участь у витратах на навчання. Стягнення додаткових витрат на повнолітні дитину законом взагалі не передбачено. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ст.141 ч.6 Цивільного процесуального кодексу України - "Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України". Тому, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved