Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У липні 2015 позивач, [PERSON] до звернулася до суду із позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15.11.2014 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] в м. Києві допустив зіткнення з автомобілями «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] та «Деу», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого відбулося зіткнення із зазначеними автомобілями, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року [PERSON] визнано винним у даному ДТП за ст. 124 КпАП України. Оскільки на момент ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно із полісом обов'язкового страхування № АІ/4461671, позивач, який є власником автомобіля «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] 17.11.2014 року звернулася до відповідача із повідомленням про ДТП та 15.12.2014 року із заявою про виплату страхового відшкодування, проте жодних дій які б свідчили про виконання страховиком свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування останнім вчинено не було. У зв'язку з цим, [PERSON] з метою визначення реальної вартості виконання робіт для відновлення пошкодженого автомобіля здійснила незалежне автотоварознавче дослідження, за результатами якого вартість матеріального збитку склала 92 515, 51 грн. Так як до цього часу відповідачем не здійснено виплату страхового відшкодування, позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом й, зменшивши позовні вимоги в процесі розгляду справи, просив суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 49 490,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 600, 00 грн., пеню у розмірі 8 355 грн., 3% річних у розмірі 642, 69 грн., витрати від інфляції у розмірі 6 065, 98 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, про причини його неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.11.2014 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] в м. Києві допустив зіткнення з автомобілями «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] та «Деу», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого відбулося зіткнення із зазначеними автомобілями, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року [PERSON] визнано винним у даному ДТП за ст. 124 КпАП України. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до полісу № АІ/4461671 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент вчинення ДТП відповідальність [PERSON] була за страхована у ПрАТ «СК «Україна». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50 000,00 грн, франшиза - 500 грн. Як вбачається з матеріалів справи позивач, [PERSON] 17.11.2014 року звернулася до відповідача із повідомленням про ДТП та 15.12.2014 року із заявою про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з тим, що жодних дій які б свідчили про виконання страховиком свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування вчинено не було, [PERSON] з метою визначення реальної вартості виконання робіт для відновлення пошкодженого автомобіля здійснила незалежне автотоварознавче дослідження у ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» й за Звітом № 10657 від 29.12.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] склала 92 515 грн. 51 коп. Будь-яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту оцінювача, чи доказів пов'язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності з положеннями п. п. 34.1., 34.2., 34.3., 34.4. ст. 34 цього Закону Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Так, позивач [PERSON] скористалася своїм правом та з метою визначення реальної вартості виконання робіт для відновлення пошкодженого автомобіля здійснила незалежне авто-товарознавче дослідження, у зв'язку з чим страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), що відповідно до квитанції № 10657 від 23.12.2014 року складають 600 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Суд дійшов висновку, що відповідач, ПрАТ «СК «Україна», не прийняв рішення і не виплатив у встановлений строк позивачеві страхове відшкодування в сумі 49 490 грн. 00 коп., чим порушив його права, які підлягають захисту, а з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування та витрати на авто-товарознавче дослідження. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. До суду представником позивачка надано Розрахунок заборгованості за прострочення зобов'язання, відповідно до якого розмір пені становить 8 355 грн. 00 коп., інфляційні витрати - 6 065 грн. 98 коп. та 3% річних - 642 грн. 69 коп. Суд приймає до уваги зазначений Розрахунок, як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з ПраТ "СК "Україна" моральної шкоди в сумі 5 000 гривень, то вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки будь-яких належних в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказів того, що позивач зазнав ушкоджень здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, що дає підстави стягнути моральну шкоду зі страховика не надано. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв'язку з тим, що суду надано докази того, що позивачем здійснено витрати на правову допомогу згідно Договору № 01/07/15-01 від 01.07.2015 року, докази й розрахунки погодинної роботи у вигляді Акту наданих послуг, що підтверджують участь представника Позивача у цивільній справі та докази того, представник позивача є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, з відповідача на користь позивача, [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, ст. ст. 22, 23, 625, 979 -984, 988-992, 999, 1167, 1188 ЦК України, ст. ст. 12, 22, 29, 30, 34, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: partial