Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

07.02.2019 року представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Хоменко О.О. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 26570,07 грн.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.12.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 1708 купівлі-продажу теплової енергії. Відповідно до предмету договору позивач бере на себе зобов`язання постачати Відповідачу теплову енергію на об`єкт нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію у терміни передбачені договором. Однак відповідач порушила умови договору, не виконала свої зобов`язання та не проводила розрахунки за спожиту теплову енергію своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 28.09.2018 року утворилась заборгованість в сумі 26570,07 грн. За порушення строків оплати за поставлену теплову енергію відповідачу нараховано 3% річних у сумі 1149,57 грн., пеню 1641,68 грн., 7% штрафу -759,27 грн., компенсацію за інфляційні витрати 3725,06 грн. Тому, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за спожиту теплову енергію. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позов, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити , посилаючись на те, що 27 грудня 2013 року вона поставила свій підпис на договорі постачання теплової енергії від AT « Криворізька теплоцентраль» № 1708, на Додатку № 1 до цього договору та додатку під назвою Дислокація об`єктів. З п.10.1 цього договору дія договору закінчується 31 грудня 2014 р. Зауважила, що ніякої теплової енергії їй не було потрібно в нежилому приміщені в її власності. Але для юридичного функціювання об`єкту були потрібні договори з усіма службами міста. З початком війни на Донбасі й важким економічним становищем в державі нежиле приміщення [ADDRESS] було закрите, з травня 2014 року. А 22.09.2015 року це приміщеня було відчуджене іншій особі згідно договору дарування в Другій Криворізькій нотаріальній конторі за серією та номером 1- 1255, після чого вона не є власником нежитлового приміщення. 25.10.2015 року на адресу державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» відповідачем було надіслано листа з повідомленням про припинення дії договору постачання тепла в зв`язку зі зміною власника. До цього листа була надана ксерокопія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 02.11.2015 року відповідач отримала на свій лист відповідь з «Криворізька теплоцентраль» про відмову від розірвання договору постачання у зв`язку з тим, що припинення дії договору в односторонньому порядку не передбачено, припинення можливе тільки у разі взаємної згоди сторін. 07.11.2017 року ПАТ « Криворізька теплоцентраль» надіслала листа з повідомленням про перетворення ДП « Криворізька теплоцентраль» в ПАТ «Криворізька теплоцентраль» й претензією про утворення заборгованості в сумі 15 723,51 грн . Однак, на цей лист відповідач відповіла листом про заперечення боргу й ксерокопіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 02.05.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач наполягає на задоволенні позову, оскільки між сторонами є договір, строк дії договору не закінчився, лист про розірвання договору відсутній, заборгованість за довогором не сплачена. В судовому засіданні представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Цвинда В.В. підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, оскільки між сторонами укладено договір, відповідач зобов`язання за договором не виконує, тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, повідомила, що дійсно вона придбала нерухоме майно у м. Кривий Ріг, підписувала договір купівлі-продажу теплової енергії, однак 22.09.2015 року це приміщення було нею відчуджено іншій особі згідно договору дарування. Після цього вона повідомила листом ДП «Криворізька теплоцентраль» про припинення договору постачання тепла в зв`язку зі зміною власника та надала до листа ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, але відповіді не отримувала. Вважає, що в позові слід відмовити, оскільки вона не є власником нерухомого майна. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач АТ "Криворізька теплоцентраль" є юридичною особою, яка створена в процесі приватизації ДП "Криворізька Теплоцентраль". Згідно статуту, предметом діяльності товариства є виробництво теплової енергії, розподілення та постачання теплової енергії, постачання пари та гарячої води та ін., що підтверджується статутом підприємства (а.с.55-59). Позивачем надавалась теплова енергія у приміщення м. Кривий Ріг, у тому числі у будинок, в якому знаходиться нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] площею 42,7, що підтверджується актами (а.с.48-54). 25.12.2009 року відповідач [PERSON] уклала з гр.. [PERSON] договір купівлі-продажу згідно якого придбала у власність нежиле приміщення, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією письмового нотаріально-посвідченого договору (а.с.10.) Укладений договір зареєстровано в КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке БТІ» 15.02.2010, що підтверджується витягом про реєстрацію права на нерухоме майно (а.с.11). 27.12.2013 року між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація, продавець), правонаступником якого є позивач Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" та відповідачем [PERSON] , як споживачем-покупцем був укладений договір №1708 купівлі-продажу теплової енергії, відповідно до пункту 1.1 якого теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленим тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Теплова енергія постачається в магазин за адресою [ADDRESS] площею 42,7, виходячи з навантаження 0,0028 Гкал/год за тарифом 844,82 грн. з ПДВ. Дана обставина підтверджується письмовим договором та додатками до нього (а.с.12-16). Відповідно до пункту 4.2.5 договору теплопостачальна організація-продавця зобов`язана виписувати рахунки споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. На виконання даного пункту позивачем на адресу відповідача надсилались акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), що підтверджується відповідними актами та поштовими повідомленнями про доставлення даних актів (а.с.18-44). У свою чергу відповідач [PERSON] за п. 3.2.5 укладеного договору як споживач-покупець зобов`язаний сплачувати спожиту теплову енергію у обсягах і в терміни, визначені договором. За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 28.09.2018 року утворилась заборгованість в сумі: 26570,07 грн. основний борг; 1149,57 грн. - 3% річних, 1641,68 грн. пеня; 759,27 грн. - 7% штрафу; 3725,06 грн. інфляційні витрати, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-8). Відповідач визнала, що не здійснювала оплату з вересня 2015 року тих причин, що з вересня 2015 року не є власником зазначеного нежитлового приміщення, що підтверджується наданим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] (а.с.78). Крім того, відповідач надсилала на адресу позивача заяву про припинення договору з підстав зміни власника, що підтверджується отриманням відповіді від 02.11.2015 року про відмову у задоволенні звернення про припинення дії договору купівлі-продажу теплової енергії, тому вважає, що строк договору закінчився (а.с.79). Згідно листа від 02.11.2015 року від ДП «Криворізька теплоцентраль» встановлено, що позивач відмовив відповідачу у припиненні дії договору купівлі-продажу теплової енергії у зв`язку з тим, що припинення дії договору в односторонньому порядку не передбачено, припинення можливе тільки у разі взаємної згоди сторін (а.с.79). При вирішенні спору, що виник між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~ст.. 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно ст.. 1 ЗУ «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року: споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; Згідно з пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N 1198 споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; Частина 5 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачає обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Таким чином у зазначених нормативно-правових актах теплова енергія розглядається як товар. За ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Судом встановлено, що на момент укладення договору відповідач була власником нежитлового приміщення куди постачалась теплова енергія відповідачем м. Кривий Ріг, вул [ADDRESS] , 9,49, а тому отримувала відповідний товар, та сплачувала його вартість. Однак з 22.09.2015 року відповідач не є власником нежитлового приміщення, а отже з цього часу відповідач не є споживачем теплової енергії у розумінні норм ЗУ «Про теплопостачання» та «Правил користування тепловою енергією», а тому суд вважає, що вона не є споживачем-покупцем який у період з жовтня 2015 року отримував відповідний товар у вигляді теплової енергії за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Софії Перовської, 9,49. Крім того, судом встановлено, що \~ \~ \~ \~ відповідач надсилала на адресу позивача заяву про припинення договору з підстав зміни власника, що підтверджується отриманням відповіді від 02.11.2015 року про відмову у задоволенні звернення про припинення дії договору купівлі-продажу теплової енергії, тому вважає, що строк договору закінчився (а.с.79). Згідно п. 10.1 укладеного між сторонами договору договір набув чинності з моменту фактичного надання послуг та діє до 31.12.2014 року. Договір припиняє свою дію у випадках закінчення строку, на який він був укладений, взаємної згоди сторін про його припинення, прийняття відповідного рішення господарським судом, ліквідації однієї зі сторін. За п. 10.2 договору, припинення договору не звільняє споживача-покупця від обов`язку повної сплати за спожиту теплову енергію. Пункт 10.3 договору визначає, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде заявле6но однією зі сторін. Оскільки відповідач за місяць до закінчення строку дії договору повідомила про розірвання договору з підстав зміни власника, суд вважає, що договір не пролонговано на наступний рік, а тому строк дії договору закінчився. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт укладення 27.12.2013 року між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, проте з 22.09.2015 року відповідач не отримувала від позивача товару у вигляді теплової енергії, оскільки не була власником нежитлового приміщення куди позивачем постачалась теплова енергія, строк договору закінчився, а тому на підставі ст.525, 526, 629, 714, 692 ЦК України, Правил користування тепловою енергією, ЗУ «Про теплопостачання» в задоволенні позову про стягнення заборгованості з відповідача слід відмовити. Дане рішення не позбавляє позивача можливості звернутись до власника приміщення з позовом про стягнення заборгованості за фактично-отриману теплову енергію. Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, не підлягає вирішенню питання про розподіл судових витрат.

Outcome: dismissed