Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] , а [INFO] помер рідний батько позивача [PERSON] . Позивач звернулася до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житлові будинки (по [ADDRESS] та [ADDRESS] , однак нотаріус повідомив [PERSON] , що вона спадщину в шестимісячний строк не прийняла як після смерті свого батька [PERSON] , так і рідної тітки [PERSON] , тому поки не є спадкоємицею, та посилаючись на таємницю вчинення нотаріальних дій, а саме ст. 8 Закону України «Про нотаріат» відмовлено у наданні копій спадкових справ батька та тітки, і рекомендовано звернутись до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини після смерті останніх. Окрім того позивач зазначила, що народилася і все своє життя до повноліття, проживала разом зі своїми батьками, які проживали у будинку своїх батьків (діда та баби позивача), що його побудували по [ADDRESS] , якому пізніше присвоєно адресу з назвою вулиця Центральна, а поруч батьки позивачки побудували новий будинок, якому був присвоєний порядковий номер 71, які обліковувались відповідно до даних погосподарських книг виконавчого комітету Гуто -Потіївської сільської ради Радомишльського р-ну Житомирської обл. і увесь час повинні були рахуватись за батьком [PERSON] , який помер [INFO] та за його рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . Батько позивачки [PERSON] (як член сім`ї) до часу смерті своєї рідної сестри [PERSON] (голова сім`ї) проживав разом з нею, доглянув її смерті, яка померла [INFO] , прийняв спадщину згідно п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, бо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а після поховання сестри і збору врожаю до кінця 1992 року вибув в інше господарство, тому він вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті сестри, однак юридично не оформив і помер [INFO] . Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] зі своєю сім`єю чоловіком та двома дітьми. Позивач зверталася до спадкоємиці, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] - [PERSON] надати [PERSON] згоду на прийняття спадщини, однак остання офіційно відмовилась від усієї спадщини батька, до складу якої входить і спадщина тітки, на користь позивачки. Враховуючи вищезазначені обставини, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] та батька [PERSON] та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті останніх тривалістю два місяці з часу набрання рішення суду законної сили. Ухвалою від 15.10.2020 позовну заяву [PERSON] до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, Гуто-Потіївського старостинського округу Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 29.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 08.12.2020. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та витребувано від Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Копії ухвали направлено сторонам, а відповідачам та третій особі, крім того, направлено копії позовної заяви та додані документи на 20 арк. та встановлено строк для подачі до суду відзиву (а.с.47-48). 26.11.2020 через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якій зазначила, що погоджується із мотивами, доказами і вимогами, зазначеними позивачкою у справі, та як законна дружина свого померлого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] на належну йому спадщину не претендує і в судовому порядку оспорювати не буде. До того ж не претендує на спадщину, яка відкрилася після смерті рідної сестри чоловіка [PERSON] - [PERSON] , тому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити (а.с.64-65). 02.12.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що остання погоджується із мотивами, доказами і вимогами, зазначеними відповідачкою у справі, тому просить суд прийняти до уваги вимоги її рідної матері [PERSON] , зазначені у відзиві та врахувати при позитивному вирішенні справи. Окрім того позивач просить провести розгляд справи без її участі та її представника, позов задовольнити у повному обсязі (а.с.71-72). Ухвалою суду від 08.12.2020 відкладено проведення підготовчого засідання на 15.01.2021 та витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи № 197/1992 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Гуто-Потіївка Радомишльського району Житомирської області (а.с.82). Ухвалою суду від 15.01.2021 по вказаній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.02.2021 (а.с.118). Позивач в судове засідання не з`явилася, у поданій відповіді на відзив просила провести розгляд справи за її відсутності та її представника (а.с.72). Відповідачі Гуто-Потіївський старостинським округ Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили (а.с.142,143,144). Представник відповідача Потіївської сільського ради Радомишльського району Житомирської області та третьої особи Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, надіслали на адресу суду заяви, в яких просить розглядати цивільну справу за їх відсутності (а.с.132,139). Ураховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", заяву позивача про розгляд справи без її участі та те, що явка учасників справи в суд не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] у с. Гуто-Потіївка Радомишльського р-ну Житомирської обл, її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 06.05.2010 (видане повторно) Серії [NUMBER] (а.с.15,16). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , а останній, відповідною рідним братом (а.с.14). Рідна тітка позивачки [PERSON] померла [INFO] в с. Гуто-Потіївка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 19.02.1992 [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до копії довідки виданої виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 501 від 19.11.2018, згідно запису по господарських книг за 1991-2018 роки в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , проживала сім`я у складі: 1991-1995 роки, книга № 2, особовий рахунок № [NUMBER] - [PERSON] голова сім`ї, [INFO] , померла [INFO] , [PERSON] - брат, [INFO] , вибув в господарство № 58 у 1992 році; 2011-2015 роки, книга № 1, особовий рахунок № [NUMBER] - [PERSON] голова сім`ї, помер [INFO] , [PERSON] дружина [INFO] ; 2016-2020 роки, книга № 1, особовий рахунок № [NUMBER] - [PERSON] голова сім`ї, [INFO] (а.с.17). [PERSON] на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім померлої в цьому жилому будинку з нею проживав та був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті брат [PERSON] . Крім вище перехованих більше ніхто не проживав та не був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті разом із спадкодавцем. Спадщину в шестимісячний строк прийняв [PERSON] , який помер [INFO] шляхом: проводив ремонт будинку, обробляв земельну ділянку та шляхом постійного проживання (а.с.20,110). Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушив у суді спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті рідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" також вказано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. При цьому суд звертає увагу, що положеннями ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до узагальнення судової практики ВССУ від 01 березня 2013 року про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із роз`ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4 ППВСУ від 24 червня 1983 року № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування". У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною першою ст. 550 ЦК УРСР 1963 року обумовлено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). За нормами Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин передбачено було дві черги спадкоємців за законом: перша черга - діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; також дитина померлого, яка народилася після його смерті; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529); друга черга спадкоємців за законом - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (ст.530). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] померлої [INFO] , заведено спадкову справу № 197/1992, на підставі заяви від 18.08.1992 [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (файл а.с.107), тобто спадкоємцем за законом майна [PERSON] є спадкоємець за законом другої черги [PERSON] , тобто батько позивачки. Беручи до уваги, що позивач [PERSON] є племінницею [PERSON] , та не відносяться до спадкоємців за законом першої чи другої черги, заповіт на її ім`я не видався, тому вона не входить до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , тому вимоги позивача не ґрунтуються на законі. Відповідно до копії довідки виданої виконавчим комітетом Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області № 502 від 19.11.2018, відповідно до запису погосподарських книг за 1991-2018 роки в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проживала сім`я у складі: -1991-1995, книга № 2, особовий рахунок № [NUMBER] : [PERSON] голова сім`ї, [INFO] , [PERSON] дружина, [INFO] ; -1996-2000, книга № 1, особовий рахунок № [NUMBER] : [PERSON] голова сім`ї, [INFO] , [PERSON] дружина, [INFO] ; -2001-2005, книга № 1, особовий рахунок № [NUMBER] : [PERSON] голова сім`ї, [INFO] , [PERSON] дружина, [INFO] ; -2006-2010, книга № 1, особовий рахунок № [NUMBER] : [PERSON] голова сім`ї, [INFO] , [PERSON] дружина, [INFO] вибула сім`я в інше господарство; -2011-2015, 2016-2020: [PERSON] голова сім`ї, [INFO] , прибула у господарство з сім`єю, [PERSON] чоловік, [INFO] , [PERSON] син, [INFO] , [PERSON] дочка [INFO] (а.с.18). Згідно копії Свідоцтва про смерть від 24.09.2013 Серії [NUMBER] , батько позивачки [PERSON] помер [INFO] у с. Гуто-Потіївка Радомишльського р-ну Житомирської обл. (а.с.13). Як вбачається з копії довідки виданої Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області № 369 від 31.07.2018, [PERSON] на день смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців після смерті проживала була зареєстрована дружина [PERSON] . Більше ніхто крім вищеперерахованих не проживав та не був зареєстрований на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців з дня його смерті де спадкодавець був зареєстрований. Спадщину в шестимісячний термін після смерті [PERSON] прийняла фактично дружина [PERSON] шляхом постійного проживання (а.с.21,112). 25.08.2015 [PERSON] , секретарем Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, засвідчено справжність підпису [PERSON] , яка підписала заяву згідно якої повідомляє, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного та психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовляється від прийняття спадщини після померлого [PERSON] і залишає на користь сестри [PERSON] (а.с.22). Згідно інформації, наданої 12.11.2020 Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області, спадкова справа щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась (а.с.59). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ЦК України. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України). Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України). Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла [PERSON] дружина спадкодавця (а.с.21,112), яка відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги та на час смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована за адресою, де був зареєстрований спадкодавець. Враховуючи вищевикладене, заява [PERSON] (а.с.22) про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача не має юридичної сили, оскільки [PERSON] не є спадкоємцем, який прийняв спадщину в розумінні положень ст. 1268 та ст. 1269 ЦК України, тому остання не може скористатися правом протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України на відмову від прийняття спадщини або на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи. За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19). У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Скориставшись своїм правом на звернення до суду за захистом порушеного права, позивач пред`явила зазначений позов, проте в ньому не зазначила причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , які можна було б визнати поважними і визначити додатковий строк для прийняття спадщини, та не надала суду належних та допустимих доказів поважності причин пропуску вказаного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги про визначення додаткового строку для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини являються безпідставними і не підлягають задоволенню. Окрім того суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємця [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] може подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті останнього.

Outcome: dismissed