Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

10 грудня 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 28 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Лайм Мані" та відповідачем було укладено кредитний договір № ЛМ-00444202, за умовами якого останній було надано кредит у сумі 6 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з оплатою процентів за користування кредитом до 12 квітня 2019 року включно. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданого їй кредиту в строк, передбачений кредитним договором. Крім того, 07 серпня 2019 року між ТОВ "Лайм Мані" та ТОВ "Грін Фактор" укладено договір відступлення права вимоги № ЛМ-07/08-19, у відповідності до умов якого, ТОВ "Лайм Мані" відступив право вимоги грошових коштів до відповідача. На підставі викладеного позивач просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 610,57 грн. та понесені ним судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує, просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що вважає позивача неналежним, оскільки кредитний договір було укладено між нею та ТОВ "Лайм Мані", в той час як до суду звернувся ТОВ "Грін фактор", який є його правонаступником відповідно до договору факторингу. Однак, позивач в порушення даного договору не сповістив відповідача про перехід до нього прав кредитора від ТОВ "Лайм Мані", тому не має права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, зазначила, що позивач безпідставно нарахував відсотки за 17 днів, в той час як вони мають бути нараховані в межах строку кредитування, а також нараховані позивачем неустойка у виді пені є надто завищеною, що є неспівмірною із розміром боргу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Лайм Мані" та відповідачем було укладено кредитний договір № ЛМ-00444202, за умовами якого останній було надано кредит у сумі 6 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з терміном користування до 12 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних) (а.с.6-11). Відповідно до п.1.2 Кредитного договору строк дії договору починається з моменту його укладання та становить 96 днів - до 01 липня 2019 року. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 16 днів - до 12 квітня 2019 року включно, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, що мало місце під час дії договору. Згідно з п.3.3 Договору сума позики, проценти за користування позикою, штрафні санкції складають заборгованість за договором кредиту. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк, встановлений договором. Відповідно до п.5.6 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, з 17 дня користування позикою нараховується пеня в розмірі 2,5 відсотка від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня повної сплати. Відповідач на час укладання договору позики була ознайомлена з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який є додатком № 1 до Кредитного договору (а.с.11). Відповідно до п.7.5 Договору, сторони дійшли згоди, що кредитодавець вправі на свій розсуд та без обмежень уступати (передавати) належні йому за цим Договором права будь-яким третім особам. Згідно інформаційної довідки № 55/12 від 05.12.2019 року на сайті VASHAGOTIVOCHKA.UA через платіжний сервіс "Platon" було перераховано грошові кошти на картку відповідача, в розмірі 6 500,00 грн., чим підтверджується той факт, що ТОВ "Лайм Мані" належним чином виконав умови договору (а.с.12). Оскільки відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в неї виникла заборгованість в розмірі 44 610,57 грн., яку за договором факторингу № ЛМ-07/08-19 від 07 серпня 2019 року було передано ТОВ "Грін Фактор" (а.с.17-21). Відповідно до п.2.6 Договору факторингу після відступлення прав грошових вимог до Фактора переходить право нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитними договорами боржників. Згідно акту приймання-передачі документів до Договору факторингу № ЛМ-07/08-19 від 07.08.2019 року датованого тим же числом та реєстру документів, що передаються до нового кредитора ТОВ "Грін Фактор", перейшло право грошової вимоги за кредитним договором ЛМ-00444202 від 28.03.2019 року - боржник [PERSON] (а.с.22-23). У зв`язку з укладенням зазначеного договору, 07 серпня 2019 року ТОВ "Лайм Мані" було направлено відповідачу лист з повідомленням про відступлення прав вимоги до ТОВ "Грін Фактор" по укладеному 28 березня 2019 року між ТОВ "Лайм Мані" та відповідачем кредитному договору (а.с.24). Однак, відповідач на дане повідомлення не відреагував належним чином, та свої зобов`язання за кредитним договором на користь позивача не виконує. З розрахунку позивача слідує, що станом на 05 грудня 2019 року відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором, у розмірі 44 610,57 грн., з яких: 6 500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 15 080,00 грн. - заборгованість за відсотками (2 080,00 грн. - нараховані відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору, 13 000,00 грн. - нараховані відповідно до п.1.4.2 Кредитного договору); 22 912,50 грн. - заборгованість за пенею; 118,07 грн. - 3% річних від простроченої суми (а.с.25). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК Українипередбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст.1050 ЦК Україниякщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст.ст.514та 516 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувалася з позивачем за кредитом, обґрунтованим є стягнення з неї заборгованості за кредитом в розмірі 6 500,00 грн. Також є обґрунтованим нарахування позивачем 3% річних від простроченої суми за період прострочення в сумі 118,07 грн., оскільки згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки відповідно до договору. Велика Палата Верховного Суду 28 березня 2018 року у постанові по справі №444/9519/12-ц зробила висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач сплатила 12 квітня 2019 року частину боргу в розмірі 2 080,00 грн., які були зараховані на погашення відсотків, нарахованих відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору. Водночас, згідно розрахунку заборгованості, відсотки в розмірі 13 000,00 грн. позивачем нараховано за період з 13 квітня 2019 року по 01 липня 2019 року на підставі п.1.4.2 Кредитного договору, тобто за межами погодженого сторонами строку кредитування. За сукупності встановлених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають, оскільки відсотки за п.1.4.1. Кредитного договору відповідачем сплачені в повному обсязі, а нарахування відсотків за п.1.4.2. Кредитного договору, суперечить вимогам чинного цивільного законодавства України. Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин", положення частини третьої статті 551 ЦК Українипро зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦКУкраїни можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Аналогічні правові висновки виклав й Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі №6-1120цс15, в яких зазначав, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК Українирозмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК Україниз урахуванням положень статті 3 ЦК Українищодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК Українищодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Як вбачається із наданого відповідачем до суду відзиву на позовну заяву з додатками, остання знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки окрім пенсії, яка в середньому становить 1 600,00 грн. на місяць, інших доходів не має та у неї на утриманні перебуває матір, 1937 року народження (а.с.37-40). Отже, враховуючи майновий стан відповідача та відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання нею зобов`язання, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України,зменшити суму пені до 800,00 грн., оскільки на думку суду, саме такий розмір є справедливим, розумним та співмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial