Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

позивач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позов тим, що 18.04.2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 2003501788 для придбання товару та послуг зі строком виконання зобов»язань не пізніше 18.04.2016 року. Умовами договору було передбачено, що сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначені в графіку платежів. За обслуговування кредиту позичальник щомісячно, одночасно з погашенням кредиту і процентів, зобов»язалась сплачувати комісію, розмір якої вказаний у графіку. 15.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу № 15/09/14, відповідно до якого, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за вказаним вище договором. Відповідно до договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" набуло право грошової вимоги до відповідача. На виконання умов договору факторингу позивач 20.09.2015 року направив відповідачці лист з повідомленням про відступлення права вимоги від Публічного акціонерного товриства "ОТП Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна ", а також здійснено вимогу дострокового повернення суми заборгованості за кредитним договором. Незважаючи на це, відповідачка не виконує свого обов'язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки, передбачені кредитним договором, а тому позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 28849,32 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився. До суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явилась. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила; відзив на позов, заперечення, заяви чи клопотання до суду не надавала. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також, із письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір про наданя споживчого кредиту № 2003501788 для придбання товару та послуг зі строком виконання зобов»язань не пізніше 18.04.2016 року. Умовами договору було передбачено, що сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначені в графіку платежів. За обслуговування кредиту позичальник щомісячно, одночасно з погашенням кредиту і процентів, зобов»язався сплачувати комісію, розмір якої вказаний у графіку (а.с.7-11). Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" та [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України, цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує. 15.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу № 15/09/14, відповідно до якого, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за вказаним вище договором. Відповідно до договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с.17-21). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, обов'язок сплачувати боргові платежі виникає за умови, що боржниця отримала від однієї із сторін договору факторингу письмове повідомлення, в якому визначено грошову вимогу та фактора. Відповідно до вказаного договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за договором № № 2003501788 від 18.04.2013 року, яка станом на 23.11.2016 року складає 28849 грн. 32 коп., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 21779,07 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 2930,16 грн., комісія за РО в розмірі 4140,09 грн. (а.с.16). На виконання умов договору факторингу, позивач 20.09.2015 року направив відповідачці лист з повідомленням про відступлення права вимоги від Публічного акціонерного товриства "ОТП Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна ", а також здійснено вимогу дострокового повернення суми заборгованості за кредитним договором (а.с.15). Однак, відповідачка на дане повідомлення не відреагувала належним чином, та свої зобов'язання за кредитним договором на користь позивача не виконує. За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачкою порушуються умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед позивачем в сумі 28849 грн. 32 коп. Таким чином, суд визнає, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від належного виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що відповідачка вживала заходів для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим, порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з її вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачка належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором, такі дії відповідачки є неправомірними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved