Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

07 липня 2016 року згідно із відбитком штемпеля на конверті поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства багатопрофільна фірма «НАІКС», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями. 15 липня 2016 року ухвалою суду провадження у справі відкрито в частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями, а в частині вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Приватного підприємства багатопрофільної фірми «НАІКС» відмовлено у відкритті провадження. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилався на те, що 28.02.2008 Приватне підприємство багатопрофільна фірма «НАІКС» та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ «ОТП Банк» та АКБ «Райффайзенбанк Україна») уклали договір № OD-SME304/084/2008, відповідно до якого ППБФ «НАІКС» отримав кредит у розмірі 270013,86 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,25 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 30.01.2009 року. 28.02.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено договір поруки № SR-SME 304/084/2008, за умовами якого [PERSON] зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязань Приватним підприємством багатопрофільною фірмою «НАІКС» за договором № OD-SME 304/084/2008, [PERSON] та ПП БФ «НАІКС» відповідають як солідарні боржники, порука діє до повного виконання боргових зобовязань. 24.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу №24/12/14, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором OD-SME304/084/2008 від 28.02.2008. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України ПП БФ «НАІКС» свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 30.06.2016 останній має заборгованість перед позивачем у сумі 319885,61 грн (триста девятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят пять гривень 61 копійка) в т.ч.: 270013,86 грн - заборгованість за кредитом, 49871,75 грн - відсотки за користування кредитом. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника наполягав на задоволенні позову. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову згідно із наданими запереченнями, просив застосувати наслідки спливу позовної давності та наслідки спливу строку поруки. Третя особа: Приватне підприємство багатопрофільна фірма «НАІКС», про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, до суду не зявилася, про причини неявки не повідомила. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Суд встановив, що між позивачем та Приватним підприємством багатопрофільною фірмою «НАІКС» виникли правовідносини з кредитного договору, оскільки 28.02.2008 останній з Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» уклали кредитний договір № OD-SME304/084/2008, згідно якого Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 300000,00 гривень з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 17,25 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у кредитному договорі строки.(а.с. 6-13) 28.02.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено договір поруки № SR-SME 304/084/2008, за умовами якого [PERSON] зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязань Приватним підприємством багатопрофільною фірмою «НАІКС» за договором № OD-SME 304/084/2008, [PERSON] та ПП БФ «НАІКС» відповідають як солідарні боржники, порука діє до повного виконання боргових зобовязань.(а.с. 14-16) 24.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу №24/12/14, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором OD-SME304/084/2008 від 28.02.2008. (а.с. 18-34) Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення взятих на себе зобов'язань ПП БФ «НАІКС» належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені кредитним договором) не виконав зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2016 року становила 319885,61 грн (триста девятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят пять гривень 61 копійка) в т.ч.: 270013,86 грн - заборгованість за кредитом, 49871,75 грн - відсотки за користування кредитом. Даний розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданий позивачем (а.с. 17) Згідно частини 1 ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Так згідно із п.4.1, 4.2 договору поруки № SR-SME 304/084/2008 від 28.02.2008 договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється після виконання боргових зобовязань в повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 1 договору про надання овердрафту № OD-SME 304/084/2008 від 28.02.2008 строк дії ліміту овердрафту до 30 січня 2009 року. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою, або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. При ухваленні постанов Верховного Суду України у справі № 6-53цс15 від 17.09.2014 р. Верховний Суд України виклав правову позицію в якій зазначено, що : «Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом\~шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя\~(третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід\~розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений,\~припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя». Зазначена правова позиція також підтверджена і постановою Верховного Суду України у справі № 6-6цс14 від 17.09.2014р Верховний Суд України, в якій зазначено, що: «Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право». Позивач звернувся із вимогами до поручителя відповідача [PERSON]із вимогою про стягнення вказаних коштів 07.07.2016 (а.с. 45), тобто, вже тоді, коли порука припинилася щодо виконання відповідного основного зобовязання, строк виконання якого настав до 30.01.2009 року, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України, за якою порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Отже, враховуючи викладене у позові до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 та ст. 88 ЦПК України суд вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, доходить висновку, що судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed