Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

26.04.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про визнання недійсним кредитного договору № 65/ф/3 від 19.03.2008 року та застосування наслідків недійсного договору в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 65/ф/3 від 19.03.2008 року, що укладений між відкритим акціонерним товариство акціонерним банком «Укргазбанк» та [PERSON] і стягнути на його користь судові витрати. В обгрунтування поданого позову позивач вказав, що підставами визнання недійсним кредитного договору є те, що спосіб отримання спірного кредиту (в доларах США) для розрахунку за купівлю будинку йому було рекомендовано працівниками Банку через те, що за їх словами кредитні ресурси в доларах США коштують дешевше, ніж кредитні ресурси в українській гривні. При цьому, йому з боку банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформації про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит. При отриманні кредиту він не був ознайомлений з більшістю істотних умов кредитного договору, зокрема: з правами банку, зі своїм зобовязаннями, з порядком внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку, з відповідальністю за неналежне виконання договору та особливими умовами договору. Його підпис відсутній на багатьої сторінках кредитного договору, що свідчить про те, що з тими умовами, які на них зазначені він не був ознайомлений. З ним не були погоджені всі істотні умови кредитного договору. Відповідач подав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позову оскільки позивач не надав жодних та допустимих доказів введення його в оману. Крім цього відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив суду, що ним дійсно було укладено кредитний договір. Кредит він отримав в доларах США. Свій примірних договору та гроші він отримав в день укладення договору. Але він не усвідомлював всіх умов договору і його було введено в оману, оскільки при укладенні договору він читав тільки ті аркуші договору, на яких ставив свій підпис. При цьому пізніше йому зателефонувала представник банку і повідомила про необхідність його явки до відповідача, щоб підписати окремі аркуші договору, що також свідчить про введення його в оману. Представник позивача Сидоренко В.В. суду пояснив, що на задоволенні позовних вимог наполягає, вважає, що під час укладання спірного договору позивача було введено в оману відповідачем і позивач не знав всіх істотних умов договору, а тому цей договір має бути визнаний судом недійсним. Строки позовної давності ним не пропущені, оскільки позивач дізнався про порушення свого права тільки після розмови з оператором і підвищенням курсу валют. При цьому позивач продовжував платити кредит за старим курсом долара США. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила застосуати строки позовної давності і відмовити в позові. При цьому вказала, що вже існує декілька рішень суду, що вступили в законну силу і якими підтверджена дійсність спірного договору. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлене наступне: Згідно копії кредитної справи яка була звірена з оригіналом видно, що згідно копії кредитного договору № 65/ф/3 від 19.03.2008 року позивальником [PERSON] отримано кредит на задоволення споживчих потреб позичальника в сумі 30000 доларів США, що також підтверджується заявою на видачу готівки № 182_80 від 19.03.2008 року. З вказаних документів видно, що [PERSON] отримав від ВАТ «АБ «Укргазбанк» кредит в сумі 30000 доларів США. Вказаним кредитним договором було узгоджено всі його істотні умови, а саме: предмет договору, умови забезпечення кредиту, права та обов`язки сторін, порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку, відповідальність за неналежне виконання договору, особливі умови. Так, зокрема п.3.3.3 умов договору визначено, що повернення суми кредиту здійснюється на рахунок № [NUMBER] , відкритий у Дніпропетровській філії ВАТ АБ «Укргазбанк» МФО 305448 щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з квітня 2008 року в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 125 доларів США. Додатками до договору, що є його невід`ємною частиною встановлено графік повернення кредиту, тарифи за кредитом тощо. Як видно з копії вищезазначеного спірного кредитного договору, позивачем підписано лише кожний перший аркуш (не підписаний зворот) тексту договору, на останньому аркуші міститься підпис позивача та відповідача, а також відмітка про отримання свого примірнику договору позивачем. Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2017 року було відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог до публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання такими, що порушують вимоги закону положення кредитного договору, визнання кредитного договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину. Так даним рішенням встановлено, що «як вбачається із вказаного кредитного договору, він був підписаний його сторонами, і на час його підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору вільним і відповідало їх внутрішній волі. Отримавши у банка грошові кошти, позичальник погодився з умовами даного договору та певний час здійснював платежі згідно його умов.»; «Є необґрунтованими доводи позивача про те, що кредитний договір № 65/ф/3 від 19.03.2008 року був укладений ним під впливом обману з підстав того, як зазначив його представник в судовому засіданні, що банк не роз`яснив йому сукупну вартість кредиту». Згідно копії рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 року було задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з них заборгованість за спірним кредитним договором. Даним рішенням також було підтверджено існування і дійсність спірного кредитного договору. Суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати про центів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Згідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як встановлено в судовому засіданні, 19.03.2008 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є відповідач, був укладений кредитний договір № 65/ф/3. Відповідно до п.1.1. цього кредитного договору банк надав позивачу як позичальнику кредит в сумі 30 000,00 доларів США на строк з 19.03.2008 року по 18.03.2028 року, або в день, визначений п.3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,3% річних. Відповідно до п.1.4. кредитного договору кредит надається на задоволення споживчих потреб позичальника. Відповідно до п.2.1. кредитного договору згідно з договором застави від 19.03.2008 року в забезпечення зобов"язань за кредитним договором банком прийнято в заставу будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Пунктом 3.1.1. кредитного договору банк зобов"язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та видати позичальнику кредит в сумі, зазначеній в п.1.1. цього договору з позичкового рахунка, шляхом видачі готівки через касу банку. Пунктом 3.2.3. кредитного договору передбачено, що у разі відсутності або недостатності коштів у валюті кредиту на поточних рахунках позичальника погашення заборгованості позичальника перед банком, яка виникла за цим договором (повернення суми кредиту та сплата процентів за його користування) банк має право на договірне списання (стягнення) коштів з рахунків позичальника , відкритих у ВАТ АБ "Укргазбанк" в валютах відмінних від валюти кредиту, в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості (в валюті кредиту) за кредитом і процентами за його користування, і продаж стягненої валюти на Міжбанківському валютному ринку України та/або міжнародних валютних ринках за поточним (комерційним) курсом на день продажу. Банк реалізує своє право у відповідності з вимогами чинного законодавства. Комісійна винагорода, належна банку за здійснення зазначених операцій, а також понесені банком при реалізації цього права видатки, відшкодовуються за рахунок позичальника. Відповідно до п.3.3.1. кредитного договору позичальник зобов"язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних плат в передбачені цим договором строки. Відповідно до п.3.3.3. кредитного договору позичальник також зобов"язався повернення суми кредиту здійснювати на рахунок № [NUMBER] , відкритий у у Дніпропетровському ВАТ АБ "Укргазбанк", МФО 305448, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з квітня 2008 року, в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 125,00 доларів США. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні. Дострокове повне або часткове повернення кредиту дозволяється у будь-який робочий день. У випадку внесення позичальником коштів на погашення заборгованості за кредитом в сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу, надлишкова сума зараховується в рахунок сплати чергових платежів. Як зазначено в п. 6.5. кредитного договору, позичальнику надається інформація щодо ряду супутних послуг та тарифів до них у Додатку № 1, що є невід"ємною частиною цього договору. У позові позивач посилається на те, що він не був ознайомлений та не усвідомлював істотних умов договору, про що свідчить відсутність його підпису на зворотах аркушів договору, що є обманом. Однак, дані твердження судом не приймаються в повному обсязі, так само як і прослуханий аудіозапис розмови, оскільки позивач отримав свій примірник договору, погодився з його умовами, про що свідчить його підпис в графі «адреси та банківські реквізити сторін» і був обізнаний з всіх істотних умов цього договору. Проставлений підпис позичальника на сторінках договору без будь-яких застережень свідчить не про його ознайомлення з певним аркушем договору і його усвідомленням, а здійснене з метою забезпечення унеможливлювання підміни певних аркушів договору. Про усвідомлення умов договору свідчить його підписання сторонами договору під всім текстом договору в окремій графі та сам факт отримання грошових коштів позичальником. Суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що при укладанні спірного кредитного договору банком не були дотримані вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону договори про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов"язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов"язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Порядок надання споживачу інформації про умови кредитування зазначена у ст. 11 цього Закону, відповідальність в разі не надання інформації передбачена ст.ст. 15, 23 зазначеного Закону. Встановлено, що при зверненні позивача як позичальника до банку для отримання кредиту йому в повному обсязі була надана інформація відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме - інформація про особу та міцезнаходження кредитодавця, про мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, про форми його забезпечення, про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов"язаннями споживача, про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік всіх витрат, пов"язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення), про строк, на який кредит може бути одержаний, про варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, про можливість дострокового повернення кредиту та його умови, про необхідність здійснення оцінки майна та ким вона здійснюється, про режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, що підтверджується Заявою позичальника-фізичної особи на отримання кредиту саме у доларах США, власноруч заповненою та підписаною позивачем як позичальником, в якій зазначено, що підписанням цієї заяви [PERSON] підтвердив, що банк надав йому в письмовій формі та в повному об"ємі інформацію, передбачену п.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 01.12.2005 року. Крім того, як зазначено в п. 6.5. спірного кредитного договору, позичальнику надається інформація щодо ряду супутних послуг та тарифів до них у Додатку № 1, що є невід"ємною частиною цього договору, який позивач підписав без зауважень, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем. Є необгрунтованими доводи позивача про те, що кредитний договір № 65/ф/3 від 19.03.2008 року був укладений ним під впливом обману з підстав того, як зазначив його представник в судовому засіданні, що банк не роз"яснив йому всіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що зазначений кредитний договір був укладений з банком з позивачем під впливом обману позивачем суду не надано, а вище наведені доводи позивача з представником спростовуються встановленими судом обставинами про те, що банком було у повному обсязі роз"яснено позивачу при укладанні кредитного договору про сукупну вартість кредиту, про що свідчить, зокрема, його підпис в в Заяві позичальника-фізичної особи на отримання кредиту. Як вбачається із вказаного кредитного договору, він був підписаний його сторонами, і на час його підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Отримавши у банка грошові кошти, позичальник погодився з умовами даного договору та певний час здійснював платежі згідно його умов. Ще однією підставою для відмови в задоволенні позовних вимог є наслідки застосування судом позовної давності, про яку просить відповідач. При цьому позивач не надав суду клопотання і усно не просив поновити строки позовної давності, не зазначив причин пропуску цих строків. Так, згідно наданих пояснень позивачем, свій примірник спірного договору з усіма аркушами ним було отримано в день його підписання, тобто 19.03.2008 року, про що також свідчить підпис після слів «Примірник даного Договору отримав Позичальник ». Вказана обставина не була заперечена і самим позивачем в ході розгляду справи. Тобто, починаючи з 19.03.2008 року позивач мав у вільному розпорядженні примірник договору, мав змогу з ним ознайомитись в повній мірі і подати відповідний позов до суду, у разі не згоди з даним договором, у встановлений ЦК України строк. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої завлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За таких обставин останнім днем звернення до суду було 19.03.2011 року, а позивач звернувся до суду лише 26.04.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Крім цього, судом не приймається в якості належного та допустимого доказу надана позивачем аудіозапис розмови, оскільки з цього аудіозапису неможливо встановити між ким і ким відбувалась дана розмова. До того ж, з цієї розмови не вбачається введення в оману позивача щодо умов договору. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed