Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У серпні 2014 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив постановити рішення, яким, в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ним право власності на ? частину жилого будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], зареєстрованого на ім'я [PERSON]; визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0,0370 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, за вище вказаною адресою, належної [PERSON] 02 жовтня 2014 року від [PERSON] в особі представника [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просила в порядку поділу спільної сумісної власності визнати за нею право власності на ? частину жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], зареєстрованого на ім'я [PERSON], визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0,3697 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства за вище вказаною адресою, належної [PERSON] В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник підтримали уточнені позовні вимоги (а.с.228-230) та посилаючись на викладені в позові обставини просили в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку, позначеного на схематичному плані земельної ділянки садибного (індивідувального) житлового будинку як літер "А-1" та ? частину прибудови до житлового будинку, позначеної на плані як літер. "а", на ? частину гаража, позначеного на плані як літер. "Г" та ? частину погребу, позначеного на плані як літер. "п/г" за адресою: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] судові витрати, в іншій частині, просили залишити позовні вимоги без розгляду. Зустрічні позовні вимоги визнали. Представник відповідача за первісним позовом- позивача за зустрічним позовом- [PERSON]. первісний позов заперечував повністю, вважаючи відсутніми правові підстави для звернення [PERSON] до суду через відсутність порушення прав останнього з боку [PERSON] та невірно обраний спосіб захисту, а саме з урахуванням його тверджень про погрози відповідачки продати майно, [PERSON] міг скористатись способом захисту, передбаченим ч.2 ст.286 ЦК України, а не звертатись до суду з позовом про поділ майна подружжя. Крім того стверджував, що проведені в житловому будинку по [ADDRESS] перепланування (перенесення стін, вікон, дверних пройомів) є самочинними і це є перешкодою для поділу спільного сумісного майна подружжя. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просив в порядку поділу спільної сумісної власності визнати за [PERSON] право власності на ? частину будинку, надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] судові витрати. В іншій частині позовні вимоги просив залишити без розгляду. В судовому засіданні 18 грудня 2014 року ухвалою суду задоволені заяви учасників процесу про залишення частини позовних вимог за первісним та зустрічним позовом без розгляду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням первісного та зустрічного позовів. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін та представлених письмових доказів. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 19 травня 2000 року відділом РАГС Краснопільського рай управління юстиції в Сумській області сторони зареєстрували шлюб (а.с.4). Сторони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 13 серпня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). За час перебування у шлюбі сторонами набуто право власності на нерухоме майно: 1) житловий будинок, позначений на схематичному плані земельної ділянки садибного (індивідувального) житлового будинку літер."А-1", загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., з прибудовою до житлового будинку, позначеною на плані як літер."а" і господарськими будівлями та спорудами: сараї літер. "Б", "Д", гараж літер. "Г", погріб літер."п/г", прибудова літер. "д", огорожа №1-3, загальною вартістю 99 300 (дев'яносто дев'ять тисяч триста) гривень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та зареєстровані на праві власності на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 04.02.2003 року за р.№264 державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.16, 69-107, 189, 217-219). Згідно відмітки КП "Сумське МБТІ" в технічному паспорті в зазначеному домоволодінні наявні збудовані самовільно сараї літер. "Б", "Д" та прибудова літер. "д", які за змістом ч.2 ст.376 ЦК України не є власністю сторін. Вказані житловий будинок та надвірні споруди розташовані на земельній ділянці, площею 0,0370 га, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 04.02.2003 року за р.№266 державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON], також належить [PERSON], але державний акт на вказану земельну ділянку власником не отриманий (а.с.167, 168, 185). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 04.02.2003 року за р.№268 державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] також в період шлюбу була придбана земельна ділянка за адресою [ADDRESS], площею 0,0306га призначена для ведення особистого селянського господарства. Державний акт на вказану земельну ділянку власником не отриманий (а.с.167, 168, 186). 2) житловий будинок, позначений на схематичному плані земельної ділянки садибного (індивідувального) житлового будинку літер."А-1", загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сараї літер."Б", "В", "Е", погріб літер."Г", убиральня літер. "Д", навіс літер. "З", огорожа №1-3, загальною вартістю 52 210 (п'ятдесят дві тисячі двісті десять) гривень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та зареєстровані на праві власності на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 03.10.2005 року за р.№1088 приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] (а.с.134-136, 152-153, 201, 245-247). Зазначені житловий будинок та надвірні споруди розташовані на земельній ділянці, площею 0,3697 га, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, яка згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 03.10.2005 року за р.№1090 приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], також належить [PERSON], але державний акт на вказану земельну ділянку власником не отриманий (а.с.167, 168, 192). Встановлено судом і не заперечується сторонами, що право власності на все вищевказане майно зареєстроване за сторонами, а набуття права власності відбувалось ними під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Враховуючі вищевикладене, підстав вважати це майно роздільним майном одного з подружжя судом не виявлено, тому у відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України стосовно спірного майна у сторін виникло право спільної сумісної власності. При зверненні до суду [PERSON] посилався на невизнання його права власності на частку у спільному майні відповідачкою. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 214 ЦПК України суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосовувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини. За змістом ст.60, 63, 68-70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини ти чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Шлюбний договір між сторонами не укладався, домовленості щодо відступлення від засади рівності часток не досягнуто, у зв'язку з чим частки сторін у спільно нажитому майні є рівними. Тому, заперечення представника [PERSON] [PERSON] щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання за ним права власності на ? частину майна у зв'язку з недоведеністю ним порушення чи невизнання його права на частку в спільно набутому будинку по вул.[ADDRESS] з боку [PERSON] і посилання на можливість захисту порушеного права в порядку ч.2 ст.286 ЦК України не ґрунтуються на вимогах закону. Безпідставними також є твердження представника [PERSON] [PERSON], що здійснені в будинку перепланування (перенесення стін, вікон, дверних пройомів) є самочинними і це є перешкодою для поділу спільного сумісного майна подружжя, оскільки будь яких даних про самочинність перепланувань в матеріалах справи не міститься та суду під час розгляду не надано. Навпаки, в матеріалах справи наявна копія технічного паспорта на садибний (індивідувальний) житловий будинок в смт.Краснопілля по вул.Кірова, 42 від 23.10.2014 року, де будь-які відмітки про самочинність здійснених в будинку перепланувань відсутні (а.с.217-219). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи обставини справи, обсяг підтриманих та визнаних позовних вимог, беручи до уваги, що такі дії сторін не суперечать закону та не зачіпають прав та законних інтересів інших осіб, суд вважає позовні вимоги за первинним та зустрічним позовами обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує згідно ст.88 ЦПК України. Враховуючи, що при зверненні до суду [PERSON] було зайво сплачено 703 грн.50 коп. вони в силу ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" підлягають поверненню. На тій же підставі і зайво сплачені [PERSON] 500 грн. підлягають поверненню.

Outcome: approved