Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №004-12808-261012 від 26 жовтня 2012 року у розмірі 7542 (сім тисяч п'ятсот сорок дві) гривні 22 (двадцять дві) копійки, з яких: 5000 (п'ять тисяч) гривень - це заборгованість по кредиту; 273 (двісті сімдесят три) гривні 72 (сімдесят дві) копійки - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 50 (п'ятдесят) копійок - це сума заборгованості за комісіями. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 10 квітня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не з'явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 26 березня 2015 року та 10 квітня 2015 року, у вказані судові засідання не з'явився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав і причини неявки не повідомив. А позивач, який не з`явився просив розглянути справу без його участі та наполягав на ухваленні заочного рішення. Тому, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. А розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати та у порядку частини п'ятої статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. У позові, позивач вказував на те, що між ним та відповідачем 26 жовтня 2012 року було укладено кредитний договір. За цим договором, банк видав відповідачу 5000 (п'ять тисяч) гривень. Але відповідач свої зобов'язання щодо повернення отриманого кредиту, сплати процентів та комісії, належним чином не виконав. Тому, у нього утворився борг на загальну суму 7542 (сім тисяч п'ятсот сорок дві) гривні 22 (двадцять дві) копійки, яку позивач і просить стягнути на його користь, разом із судовими витратами. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), 26 жовтня 2012 року звернувся до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (код ЄДРПОУ:34047020) шляхом підписання і подання заяви №004-12808-261012 від 26 жовтня 2012 року та додатку до неї (а.с.5-9). Надаючи вказану заяву банку, [PERSON] запропонував публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" укласти з ним договір про надання кредиту у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, на умовах зазначених у цій заяві. Зокрема, він запропонував видати йому протягом 3 (трьох) банківських днів з дня прийняття його пропозиції банком, кредит у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень на 12 місяців користування, з його поверненням шляхом сплати не пізніше 26 числа кожного місяця, щомісячного платежу у розмірі 615 (шістсот п'ятнадцять) гривень у відповідності до графіка, що включає в себе також і плату за користування кредитом у вигляді процентів (9,99% річних), і плату за обслуговування кредитної заборгованості у вигляді комісії (3,49% в місяць) (а.с.5,6). Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", прийняло пропозицію [PERSON] шляхом підписання 26 жовтня 2012 року уповноваженою особою та скріплення печаткою банку заяви №004-12808-261012 від 26 жовтня 2012 року (а.с.5). Двадцять дев'ятого жовтня 2012 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" перерахувало 5000 (п'ять тисяч) гривень [PERSON], який їх отримав (а.с.4). Двадцять другого грудня 2014 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення з нього боргу за кредитним договором у розмірі 7542 (сім тисяч п'ятсот сорок дві) гривні 22 (двадцять дві) копійки (а.с.2). Із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати належних позивачу процентів за його користування та комісії. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. Так, 26 жовтня 2012 року, [PERSON] та публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" уклали кредитний договір №004-12808-261012, за яким банк взяв на себе зобов'язання на протязі трьох днів, з дня його укладення, надати [PERSON] кредит у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, а він взяв на себе зобов'язання повернути кредит шляхом сплати не пізніше 26 числа кожного місяця, щомісячного платежу у розмірі 615 (шістсот п'ятнадцять) гривень, що включає в себе також і плату за користування кредитом у вигляді процентів (9,99% річних), і плату за обслуговування кредитної заборгованості у вигляді комісії (3,49% в місяць) (а.с.5,6). Факт виконання банком, як кредитодавцем, зобов'язання з видачі кредиту у розмірі 5000 (п'яти тисяч) гривень, на протязі трьох днів, підтверджується меморіальним ордером від 29 жовтня 2012 року (а.с.4). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач та відповідач, як сторони кредитного договору встановили, що зобов'язання відповідача щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії відбувається згідно графіку по 25 жовтня 2013 року (а.с.3) за яким останній, кожного місяця не пізніше 26 числа, починаючи з 26 листопада 2012 року, зобов'язаний сплачувати 615 (шістсот п'ятнадцять) гривень. Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з документів наданих позивачем (а.с.3,5-6), відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів та комісії за обслуговування кредитної заборгованості, у строки та розмірах, що встановлені заявою та графіком платежів, належним чином не виконав (а.с.3). Тому у відповідача як позичальника, перед публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" як кредитодавцем, станом на 20 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 7542 (сім тисяч п'ятсот сорок дві) гривні, з яких: 5000 (п'ять тисяч) гривень - це заборгованість по кредиту; 273 (двісті сімдесят три) гривні 72 (сімдесят дві) копійки - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 50 (п'ятдесят) копійок - це сума заборгованості за комісією з обслуговування кредитної заборгованості. Зважаючи на встановлені обставини, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання у вигляді повернення кредиту, сплати процентів та комісії з обслуговування кредитної заборгованості, на підставі кредитного договору № 004-12808-261012 від 26 жовтня 2012 року, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту, сплати процентів і комісійної плати за обслуговування кредитної заборгованості. Тому, матеріально-правову вимогу позивача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved