Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи на те, що 29 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 92. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб для сторін первинний. Причиною розпаду сім'ї, як зазначає позивачка, стало те, що вони з чоловіком не можуть знайти порозуміння, на цьому ґрунті між ними виникають сварки. Тому вважає, що примирення між ними не можливе, шлюб необхідно розірвати, оскільки вони вступили в шлюб не пізнавши належно один одного. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила не надавати їм строк для примирення. Вимоги позову щодо стягнення аліментів з відповідача на її користь, просила залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, на розірвання шлюбу згоден, термін для примирення просив не надавати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 29.10.2006 року (а.с.6), 29.10.2006 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 92. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, жоден з них примирення не бажає. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В поданій до суду заяві, та в самому позові, остання просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Тому, підстав для відновлення дошлюбного прізвища позивачки не має. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved