Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

15 вересня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року було замінено відповідача Миколаївську сільську ради Веселинівського району Миколаївської області його правонаступником - Веселинівською селищною радою Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1973 року по 2000 рік [PERSON] працювала та була членом колгоспу ім. Ворошилова с. Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області, яке в подальшому було реорганізовано в колгосп "Зоряний", КСП "Зоряний", Сільськогосподарський виробничий кооператив "Зоряний", у зв`язку з чим набула право на виділення їй земельної частки (паю). Однак, з невідомих їй причин, її чомусь не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) по КСП "Зоряний". З огляду на зазначене, позивач була змушена звернутися до суду та просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 6,93 в умовних кадастрових гектарах вартістю 17 506 грн. 00 коп. в землях, переданих в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству (КСП) «Зоряний», село Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області, розташованих в межах території Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Крім того, представник позивача [PERSON] , зокрема зазначив, що позивач на момент розпаювання земель була членом КСП «Зоряний», але її безпідставно не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Однак, через правову необізнаність та неможливість захистити себе самостійно позивач вчасно не звернулась за захистом своїх прав. Представник відповідача Веселинівської селищної ради в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду 20.01.2021 року надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника відповідача. Заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зоряний» Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області отримало 13.07.1994 року згідно з рішенням 15 сесії 21 скликання Веселинівської районної ради від 22 жовтня 1993 року №4 - (а.с. 27-30). Згідно з записами у трудовій книжці колгоспника [NUMBER] [PERSON] в 1973 році працювала дояркою в колгоспі ім. Ворошилова с. Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області, яке в подальшому було реорганізовано в колгосп "Зоряний", КСП "Зоряний", Сільськогосподарський виробничий кооператив "Зоряний". Відповідно до наказу від 25 серпня 1977 року № 296-К директора Веселинівського міжколгоспного виробничого об`єднання "Колхозживпром" смт.Веселинове Миколаївської області [PERSON] була прийнята на роботу з 25 вересня 1977 року. Згідно з наказом від 01 листопада 1979 року №106-К директора Веселинівського міжгосподарського підприємства "Міжгоспптахопром" смт.Веселинове Миколаївської області [PERSON] переведена в колгосп імені Ворошилова з 01 листопада 1979 р. та в цьому ж році прийнята в порядку переводу в члени колгоспу імені Ворошилова . Відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON] (а.с. 13) 31.10.1993 року виключена із членів КСП "Зоряний" за власним бажанням, та 10.07.1999 року прийнята на роботу дояркою по договору в КСП "Зоряний". За даними інформації начальника Відділу у Веселинівському районі Головного управління Дергеокадастру у Миколаївській області Оксани Ламанець від 05.03.2020 року № 52/108-20 13 липня 1994 року колективному сільськогосподарському підприємству "Зоряний" Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області видано державний акт на право колективної власності на землю серії МК № 001, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №238. Розмір середньої частки (паю) по колишньому КСП "Зоряний" Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області складає 6,731 умовних кадастрових гектарів та вартістю 16519,43 грн. Гр. [PERSON] не значиться в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Зоряний» Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право колективної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), слід з`ясувати чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта. Право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП. До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його у КСП земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Всі працівники колишніх господарств, у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати, стали її власниками у рівних частках. Якщо трудові відносини осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він також був членом КСП "Зоряний" і йому на підставі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоряний» Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 13.07.1994 року було видано земельну частку (пай). Однак, він вказав, що його спочатку також не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак, після того як він пішов до правління КСП і посперечався, то його включили до списку. Підтвердив, що [PERSON] працювала в КСП "Зоряний" дояркою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач працювала в колгоспі дояркою. Була членом колгоспу, оскільки в колгоспі роботи просто так не давали. Потрібно було бути лише членом колгоспу, щоб працювати в господарстві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач працювала в колгоспі імені Ворошилова, а потім в КСП "Зоряний" с.Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області дояркою. Оцінюючи показання свідків, суд критично ставиться до них, оскільки свідки не змогли розповісти, коли та за яких обставин позивач була прийнята в члени колгоспу, до якого часу була членом колгоспу та в зв`язку з чим була звільнена в 1993 році, і де перебувала з 1993 року по 1999 рік. Документально, а саме: трудовою книжкою колгоспника [NUMBER] підтверджується лише робота позивача в колгоспі з 1973 по 1993 роки та з 1999 по 2000 роки, та прийняття в члени колгоспу в 1979 році . Інших доказів про членство в КСП "Зоряний" на момент отримання Державного акту на право колективної власності на землю - 13 липня 1994 року позивачем не надано. Судом встановлено, що позивач не значиться у додатку до Державного Акту про право колективної власності на землю серії МК № 001 від 13 липня 1994 року у списку громадян, членів КСП "Зоряний" як така, що має право на земельну частку (паю), що підтверджується відповіддю відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 05.03.2020 року №52/108-20 (а.с. 27). Відповідно до ст. 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/, є сертифікат на право на земельну частку /пай/, виданий районною /міською/ державною адміністрацією. Відповідно до ч. 2 ст. 2 вищевказаного Закону України документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Позивач надала трудову книжку, яка посвідчує її стаж роботи та підтверджує членство в колгоспі з 1979 року по 31 жовтня 1993 року. Далі в трудовій книжці міститься запис про те, що 31.10.1993 року [PERSON] виключена із членів КСП "Зоряний" за власним бажанням, і потім лише 10.07.1999 року прийнята на роботу по договору в КСП "Зоряний" дояркою. Тобто, трудовою книжкою підтверджується те, що [PERSON] з 31.10.1993 року не була членом колгоспу і не працювала в колгоспі. Твердження представника позивача - адвоката Гусарова С.Д. про те, що даний запис в трудовій книжці є помилкою, і позивач [PERSON] насправді весь час, безперервно з 1973 року працювала в колгоспі і була його членом, жодним чином не підтверджується. Крім того, факт прийняття в члени колгоспу позивач підтверджує саме цією трудовою книжкою, а запис в трудовій книжці від 10.07.1999 року дійсно вказує на те, що [PERSON] не була членом колгоспу з 1993 року, оскільки 10.07.1999 року прийнята на роботу по договору. Документально членство в КСП "Зоряний" станом на 13.07.1994 р., тобто на час отримання даним КСП державного акту на право колективної власності на землю серії МК № 001, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №238, позивач не підтвердила. Свідки також беззаперечно не підтвердили членство позивача в КСП "Зоряний" станом на 13.07.1994 року. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77, 78 ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу того, що станом на 13.07.1994 року на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю вона продовжувала бути членом КСП «Зоряний» та працювати у даному господарстві, а отже мала право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оцінюючи наведені вище докази, судом встановлено, що у позивача не виникло право на отримання земельної частки (паю) в землях, переданих в колективну власність КСП «Зоряний», оскільки позивач подала докази, що була членом цього господарства та працювала в ньому як член КСП лише в 1979-1993 роках, і не надала жодного доказу того, що вона продовжувала бути членом зазначеного господарства станом на 13.07.1994 року. З вищевикладеного суд дійшов висновку про відсутність права у позивача на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП «Зоряний». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність [PERSON] факту її членства в КСП "Зоряний" на час отримання державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоряний» Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. При цьому слід зазначити, що сам лише факт перебування в трудових відносинах з колгоспом ім. Ворошилова с. Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області, яке в подальшому було реорганізовано в колгосп "Зоряний", КСП "Зоряний", Сільськогосподарський виробничий кооператив "Зоряний", не може бути безумовним і достатнім доказом того, що позивач являлася саме членом даного колгоспу, або набула таке членство на час передачі державного акта про право колективної власності на землю цьому КСП 13.07.1994 року. Таким чином, встановивши зазначені обставини, надавши об`єктивну оцінку доказам, які надані сторонами справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed