Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що їй та відповідачам на підставі права власності згідно договору дарування на житловий будинок від 14.10.1994 р. належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Якимівської селищної ради до складу сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку [ADDRESS] входять: [PERSON] - (син), [INFO] . [PERSON] - (син), [INFO] . Однак, відповідачі з 2007 року за місцем реєстрації не мешкають, місце їх проживання позивачу не відомо. Відповідачі не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають і взагалі будинком вони не цікавляться. На теперішній час позивач не може підтвердити фактичне місце проживання відповідачів тому не має можливості скористатися субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим вирішила звернутись до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того вони не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому вона, як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження моїм майном. Відповідно до ухвали про відкриття провадження по справі від 07.08.2019 р., справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, заперечень щодо такого порядку розгляду до суду не надходило. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі викликалися до суду належним чином за допомогою оголошення на офіційному сайті суду, але до судового засідання не з`явилися про причини своєї неявки суд не повідомив.(а.с.29) У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для проведення розгляду справу без участі сторін. Суд ухвалив слухати справу за відсутністю відповідача. У судовому засіданні були вивчені насту3пні докази по справі : -копія паспорта позивача (а.с.7) -ідентифікаційний номер позивача (а.с.8) -реєстраційне свідоцтво (а.с.9) -державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.10) -довідки про склад сім`ї позивача (а.с.11,12) -довідка квартальної (а.с.13) -домова книга (а.с.14-18) -договір дарування (а.с.19-21) -рішення народного суду Якимівського району Запорізької області від 11.12.1981 р. (а.с.22) -витяг з державного реєстру речових прав (а.с.23) -довідка Якимівської селищної ради (а.с.25) Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" "Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого, згідно вимог статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння,підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи ' законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки". Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" : У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають міме власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між; власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також: членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлам, що є наслідками припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що позивач та відповідачі є власниками будинку [ADDRESS] . Також у вказаному будинку зареєстровані відповідачі. Але з 2007 р відповідачі не проживають за місцем реєстрації. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved