Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що він після смерті своєї матері [PERSON] успадкував житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в м.Горохів Горохівського району Волинської області по вул.Козацькій (колишня вулиця Кірова), 43. Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка була виділена покійній матері позивача рішенням виконкому Горохівської міської ради від 03 лютого 1954 року під забудову житлового будинку. Рішенням Горохівської міської ради Волинської області № 15/12 від 31 березня 1994 року "Про видачу актів на право приватної власності та на право користування землею" [PERSON] було надано дозвіл на видачу Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,1 га., на якій розташований вищевказаний житловий будинок. На підставі цього рішення позивачу був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ № 001, в якому зазначено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га., яка розташована на території м.Горохів Горохівської міської ради Волинської області. Однак цільове призначення вищевказаної земельної ділянки було зазначено невірно, а саме замість "землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" вказано "землю передано для ведення особистого підсобного господарства". У звязку з вищевикладеним позивач просить внести виправлення до Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 001, а саме змінити зазначене у державному акті цільове призначення вищевказаної земельної ділянки, а саме замість "для ведення особистого підсобного господарства" вказати "для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд". У судове засідання представник відповідача Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області не зявився, однак скерував до суду письмове клопотання, в якому просив провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак скерував до судуписьмову заяву, в якій змінив позовні вимоги, просив визнати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВЛ № 001 недійсним. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.154 Земельного кодексу України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 001, виданого 31 березня 1994 року Горохівською міською радою Волинської області (а.с.16), стверджується, що на підставі рішення вищевказаної ради № 15/12 від 31 березня 1994 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га. для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території м.Горохів Горохівської міської ради Волинської області. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.4 ст.17 ЗК України (в редакції, чинній на момент винесення рішення Горохівської міської ради народних депутатів № 15/12 від 31 березня 1994 року) передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Так, витягом з протоколу № 2 засідання виконкому Горохівської міської ради депутатів трудящих від 03 лютого 1954 року [PERSON] було виділено земельну ділянку під будову житлового будинку площею 0,06 га (а.с.9). Як вбачається із свідоцтва про народження серії ЯЮ № 651073, виданого 30 квітня 1957 року Горохівським райбюро ЗАГС Волинської області (а.с.8), [PERSON] народився 20 квітня 1951 року в м.Горохів Горохівського району Волинської області, його батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 05 березня 1985 року Локачинською державною нотаріальною конторою (а.с.10), стверджується, що [PERSON] успадкував після померлої 19 листопада 1982 року [PERSON] житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в м.Горохів Горохівського району Волинської області по вул.Кірова, 43. Із рішення "Про перейменування вулиць міста" № 9/3 від 05 червня 1992 року, винесеного Горохівською міською радою Горохівського району Волинської області (а.с.17), вбачається, що вулицю Кірова в м.Горохів Горохівського району Волинської області перейменовано на вулицю Козацьку. Із рішення Горохівської міської ради Волинської області № 90 від 30 вересня 1993 року (а.с.14) вбачається, що до належної [PERSON] земельної ділянки площею 0,06 га., яка зареєстрована за домоволодінням по вул.Козацькій, 43, було долучено земельну ділянку площею 0,04 га. із земель міськземфонду. Рішенням Горохівської міської ради Волинської області № 15/12 від 31 березня 1994 року "Про видачу актів на право приватної власності та на право користування землею" (а.с.15) стверджується, що [PERSON] було надано дозвіл на видачу Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,1 га. Відповідно до ч.1 ст.67 ЗК України (в редакції, чинній на момент видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 001) громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Із довідки № 232, виданої 18 вересня 2015 року Горохівською міською радою Горохівського району Волинської області (а.с.30), вбачається, що на переданій [PERSON] земельній ділянці (згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 001) дійсно знаходиться житловий будинок із надвірними спорудами. Відповідно до земельно-кадастрових документів м.Горохів вищевказана земельна ділянка знаходиться на землях житлової та громадської забудови, зокрема на землях для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Отже, судом встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії ВЛ № 001 невірно зазначено цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого підсобного господарства, тоді як земельна ділянка мала інше цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що є порушенням вимог статті 67 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, діючого на той час. Верховним Судом України в постанові Верховного суду України від 04 червня 2014 року (справа № 6-46 цс 14) висловлена правова позиція про те, що визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно зі ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ № 001 був виданий з порушенням чинного на той час законодавства, а тому вимоги про визнання його недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved