Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

у вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "УМК" про стягнення коштів. Позов обґрунтовано тим, що 30 січня 2014 року між позивачем та ТОВ "УМК" було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого позивач зобов'язувався сплатити відповідачу кошти на зведення квартири [ADDRESS], загальною площею 92.5 кв.м, за адресою: [ADDRESS], що згодом отримав адресу: [ADDRESS], а відповідач зобов'язувався організувати будвництво, звести будинок та ввести в експлуатацію до 31 грудня 2014 р. й передати у власність позивачу. Відповідно до п. 5.1 Договору загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості складає 698 420,00 грн. Позивач виконав свої зобов'язання перед ТОВ "УМК», своєчасно перерахував на поточний рахунок відповідача 100 % вартості майнових прав на об'єкт нерухомості, що підтверджується квитанцією. Відповідачем відповідно до Договору в зазначений строк, Об'єкт будівництва в експлуатацію введено не було. Об'єкт будівництва було введено в експлуатацію лише 30.06.2017 р. Також позивачем було сплачено кошти за квартиру, площею 92,45 кв.м. ТОВ "УМК" збудувало квартиру, площею 91,5 кв.м., що на 0,95 кв.м менша ніж була вказана в Договорі. Позивач вважає, що відповідачем не було належним чином виконано умови Договору, у зв'язку чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача неустойки у формі пені в розмірі 0,01% від суми, сплаченої позивачем за кожний день прострочення, починаючи з 01 квітня 2015 року по 30.06.2017 року, у розмірі 57 410 грн. 12 коп. Крім цього, у зв'язку з недобудовою квартири на 0,95 м. кв. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 7 176,84коп. За таких підстав, позивач просить стягнути з ТОВ "УМК на його користь грошові кошти в сумі 64 586,96 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року відкрито загальне позовне провадження у справі. (а.с. 17) 15 травня 2018 року до суду надійшов відзив ТОВ "УМК на позовну заяву. (а.с. 31) У відзиві відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності за позовом [PERSON] в частині стягнення пені, у зв'язку з чим відмовити у стягненні 57 410,12 грн. пені. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 7 176,84 грн. вартості недобудованої площі відмовити у зв'язку з необґрунтованістю, зважаючи на те, що 08 серпня 2017 року між сторонами у справі був укладений додатковий договір № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 30 січня 2014 року. 17 вересня 2018 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив ТОВ "УМК. Просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому асіданні не визнав позовні вимоги та посив суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30 січня 2014 року між ТОВ «УМК» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О., відповідно до умов якого позивач придбав майнові права на квартиру [ADDRESS], загальною площею 92,45 кв.метрів, житловою площею 40,75 кв.метрів, у будинку [ADDRESS] (а.с. 5) Згідно п. 2.4 цього договору запланований термін завершення будівництва та введення в експлуатацію об"єкта нерухомості - до 31 грудня 2014 року. Згідно п. 7.2 договору у разі продовження строку введення будинку в експлуатацію більше ніж на 3 місяці компанія має сплатити покупцеві неустойку у формі пені у розмірі 0,01% від суми, сплаченої покупцем, за кожний день прострочення, починаючи з 01 квітня 2015 року. На виконання пункту 5.1 договору купівлі-продажу майнових прав позивачем на рахунок відповідача було перераховано суму у розмірі 698 420,00 грн., що складає 100 % загальної вартості майнових прав на квартиру, що підтверджується довідкою [ADDRESS] від 08.08.2017 року, виданою ТОВ «УМК». (а.с. 14) Будинок, складовою частиною якого є належна позивачу на праві власності квартира, було введено в експлуатацію 06 лютого 2017 року, що підтверджується сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 165170521861 від 21.02.2017 р. (а.с. 35) 08 серпня 2017 року між ТОВ «УМК» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Договору купівлі-продажу Майнових прав на квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. (а.с. 9), згідно умов якого позивач придбав майнові права на квартиру [ADDRESS], загальною площею 91.5 кв.метрів, житловою площею 50,6 кв.метрів, у будинку [ADDRESS]. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] вказує, що об"єкт будівництва мав бути введений в експлуатацію 31 грудня 2014 року, а введено в експлуатацію будинок 30.06.2017 р., що, на думку позивача, є порушенням з боку ТОВ "УМК" строку виконання зобов"язань по передаванню позичальнику квартири, яка є предметом договору купівлі-подажу майнових прав від 30.01.2014 р. У зв"язку з не передаванням квартири у вказаний строк позивач просить стягнути 57 410,12 грн. пені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Звертаючись до суду з позовом про стягнення пені, позивач вказує на те, що відповідач порушив умови договору, зокрема, щодо строків здачі об'єкту в експлуатацію. Зі змісту пункту 2.2 та 2.4 укладеного між сторонами договору вбачається, що Компанія, яка виступає в цьому Договорі як продавець, приймає на себе зобов'язання перед Покупцем, вчинити дії, направлені на спорудження Об'єкта будівництва. Під об'єктом будівництва Компанія має на увазі житловий будинок з наступними характеристиками: адреса забудови житлового будинку [ADDRESS], запланований термін введення до 31 грудня 2014 року. Отже, пункт договору, який позивач вважає порушеним відповідачем, не встановлює конкретної дати, а зазначає лише приблизний термін, у який будинок буде введений в експлуатацію. За таких обставин, відсутні будь-які підстави вважати, що ТОВ "УМК" було порушено зобов'язання за договором, а саме п. 2.4 договору купівлі-продажу майнових прав. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.2 договору за неналежне виконання своїх зобов'язань компанія сплачує покупцю пеню у розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов'язання. Отже договором передбачено пеню виключно за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, яке має конкретну суму, тобто грошового зобов'язання, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 549 ЦК України. [PERSON] не зазначив, яке саме грошове зобов'язання, виникло у відповідача перед ним та за порушення якого останній повинен сплатити пеню. Зобов'язання, яке, на думку позивача, було порушено ТОВ "УМК2", не є грошовим, а носить немайновий характер. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення 7 176,84 грн. вартоті недобудованої площі квартири також, на думку суду, не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивач в обгрунтування позовних вимог в цій частині вказує, що ним було сплачено кошти за квартиру, площею 92,45 кв.метрів, а відповідач збудував квартиру, площею 91,5 кв.метрів, що на 0,95 кв.метрів менше, ніж було вказано у договорі. Вартість недобудованих 0,95 кв.метрів позивач розраховує наступним чином: 698 420 грн. вартості квартири/92,45 грн. = 7 554,57 грн. х 0,95 кв.м = 7 176,84 грн. Проте вказана вимога про стягнення 7 176,84 грн. різниці між фактичною площею і передбаченою у договорі площею не грунтується ані на договорі купівлі-продажу майнових прав від 30.01.2014 р., ані на законі. Так договір купівлі-продажу майнових прав від 30.01.2014 р. не встановлює вартість 1 кв.метру фактичної площі від запланованої. Як вказано у п. 5.1 договору, 698 420 грн. є вартістю майнових прав на квартиру, як цілісного об"єкта. Якщо позивач вважає, що у даному випадку його права були порушені, він мав право ініціювати внесення змін до договору купівлі-продажу майнових прав від 30.01.2014 р., або ж не приймати здійснене відповідачем виконання його обов"язку. Але позивачем такі дії не вчинялися. У свою чергу, прийняття позивачем виконання зобов"язання щодо передання йому квартири свідчить про згоду позивача з належним виконанням зобов"язання відповідачем. З іншого боку, відповідач не має бути примушений до дій, вчинення яких не є обов"язковим для нього згідно умов укладеного між сторонами договору та вимог діючого законодавства. Враховуючи викладене, сплата позивачем вартості майнових прав на квартиру в сумі 698 420 грн. відповідає як умовам укладеного між сторонами договору купівлі - продажу майнових прав від 30.01.2014 р., так і діючому законодавству. Укладений між сторнами договір не встановив вартість 1 кв.метру квартири, не містить умов щодо коригування вартості прав на квартиру в залежності від фактично збудованої площі квартири, а також не передбачає права покупця вимагати від продавця повернення різниці між фактичною площею і площею, передбаченою у договорі. За таких підстав, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed