Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивача звернулася до суду мотивуючи це тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] виданого Петрівською районною державною адміністрацією 18 серпня 2002 року, [PERSON], який помер 24 травня 2014 року, за життя був власником земельної ділянки площею 7,46 га кадастровий номер: [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Після його смерті, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2014 року зареєстрованому в реєстрі за № 728 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2014 року індексний номер № 30530819, право власності на ? належної за життя спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] набула позивач - його дружина [PERSON], та відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2014 року зареєстрованому в реєстрі за № 726 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.12.2014 року індексний номер № 30522278, право власності на ? належної за життя спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] набув його син [PERSON], інтереси якого представляє, як законний представник позивач. Відповідно до договору оренди землі від 17 лютого 2009 року зареєстрованого у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» від 20 грудня 2009 року за № 040938200413 земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER] належна [PERSON] перебувала в оренді в Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Агрофірма Маріампольська». Договір оренди землі було укладено на 5 років, враховуючи, що він був зареєстрований 20 грудня 2009 року, його дія закінчувалася 19 грудня 2014 року. Маючи намір обробляти земельну ділянку самостійно [PERSON] 08.04.2014 року розірвав договір оренди з СВК «Агрофірма Маріампольська», що підтверджується угодою про розірвання договору оренди землі від 08. 04. 2014 року. Після смерті [PERSON] позивачці стало відомо, що належна йому земельна ділянка знаходиться в обробітку в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма П'ятихатська». З метою перевірки зазначеної інформації, позивач звернулася до адміністрації ТОВ «Агрофірма П'ятихатська", там їй повідомили, що [PERSON], за життя, практично перед своєю смертю, уклав договір оренди землі від 15 квітня 2014 року про надання в оренду належної йому земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER], строком на 49 років орендарю Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма П'ятихатська». При цьому позивачеві було надано один примірник договору оренди землі від 15 квітня 2014 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23007969 від 14.06.2014 року. При ознайомленні з договором оренди землі від 15.04.2014 року позивачем було встановлено, що підпис у договорі від імені її покійного чоловіка йому не належить, підпис навіть візуально зовсім не схожий на його підпис зазначений в інших документах, в тому числі в угоді про розірвання договору оренди землі з СВК «Агрофірма Маріампольська» від 08.04.2014 року. Так як договір оренди землі від 15 квітня 2014 року, який оспорюється суперечить інтересам позивача , а [PERSON] його не підписував, а також доручення на його укладання нікому не давав, тому просить визнати недійсним договір оренди землі укладений 15 квітня 2014 року від імені власника земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER] площею 7,46 га, розташованої на території Луганської сільської ради, [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма П'ятихатська», право оренди зареєстровано Реєстраційною службою Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про інше речове право: 6012229, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 13781644 від 14.06.2014 р., та зобов'язати ТОВ «Агрофірма П'ятихатська» повернути земельну ділянку [PERSON], та [PERSON], а також стягнути судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися але письмовими заявами прохали суду слухати справу без їх участі позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, що підтверджується розписками про отримання судових повісток (а.с.25,31-33,38,49,50-а,57-б,78). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого Петрівською районною державною адміністрацією 18 серпня 2002 року, [PERSON], який помер 24 травня 2014 року (а.с.8), за життя був власником земельної ділянки площею 7,46 га кадастровий номер: [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Після його смерті, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2014 року зареєстрованому в реєстрі за № 728 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2014 року індексний номер № 30530819, право власності на ? належної за життя спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] набула позивач - його дружина [PERSON], та відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2014 року зареєстрованому в реєстрі за № 726 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.12.2014 року індексний номер № 30522278, право власності на ? належної за життя спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] набув його син [PERSON], інтереси якого представляє, як законний представник, позивач - його мати [PERSON](а.с.9-12). Відповідно до договору оренди землі від 17 лютого 2009 року зареєстрованого у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» від 20 грудня 2009 року за № 040938200413 земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER] належна [PERSON] перебувала в оренді в Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Агрофірма Маріампольська». Договір оренди землі було укладено на 5 років, враховуючи, що він був зареєстрований 20 грудня 2009 року, його дія закінчувалася 19 грудня 2014 року. Маючи намір обробляти земельну ділянку самостійно [PERSON] 08.04.2014 року розірвав договір оренди з СВК «Агрофірма Маріампольська», що підтверджується угодою про розірвання договору оренди землі від 08. 04. 2014 року, (а.с.16). Після смерті [PERSON] позивачеві стало відомо, що належна йому земельна ділянка знаходиться в обробітку в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма П'ятихатська». З метою перевірки зазначеної інформації, позивач звернулася до адміністрації ТОВ «Агрофірма П'ятихатська", де їй повідомили, що [PERSON], за життя, уклав договір оренди землі від 15 квітня 2014 року про надання в оренду належної йому земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER], строком на 49 років орендарю Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма П'ятихатська». При цьому мені було надано один примірник договору оренди землі від 15 квітня 2014 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23007969 від 14.06.2014 року, (а.с.13-15). При ознайомленні з договором оренди землі від 15.04.2014 року було встановлено, що підпис у договорі від імені [PERSON] йому не належить, підпис навіть візуально зовсім не схожий на його підпис зазначений в інших документах, в тому числі в угоді про розірвання договору оренди землі з СВК «Агрофірма Маріампольська» від 08.04.2014 року. Крім зазначеного, в адміністрації ТОВ «Агрофірма П'ятихатська», позивачеві було надано оригінальні примірники витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 23007932 від 14.06.2014 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], за договором оренди землі від 17.02.2009 року укладеного [PERSON] з СВК «Агрофірма Маріампольська» та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний № 23007949 від 14.06.2014 року про реєстрацію угоди від 08.04.2014 року про розірвання договору оренди землі від 17.02.2009 року, (а.с.17-18). Оскільки угода про розірвання договору оренди землі від 08.04.2014 року набрала чинності після державної реєстрації права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 14.06.2014 року ([PERSON] до 14.06.2014 року перебував у орендних правовідносинах з СВК «Агрофірма Маріампольська»), він не мав права у термін з 08.04.2014 року по 14.06.2014 року підписувати договір оренди землі із іншим орендарем. Таким чином оспорюваний договір оренди землі укладено в порушення умов іншого договору оренди землі, що відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Також, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №149 від 28 липня 2017 року (а.с.59-65) встановлено, що підпис в договорі оренди землі від 15 квітня 2014 року укладеному між[PERSON] та ТОВ «Агрофірма П'ятихатська » в особі генерального директора [PERSON] на земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER] площею 7,46 га, розташованої на території Луганської сільської ради, право оренди зареєстровано Реєстраційною службою Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про інше речове право: 6012229, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 13781644 від 14.06.2014 р., в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ», виконаний не [PERSON], а іншою особою. Договір - це домовленість двох чи більше осіб, яка спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.628 ЦК України). Договір оренди землі згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка була чинною на той час - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі є договором, порядок укладення та чинності якого врегульовано, як спеціальним Законом України "Про оренду землі", так і загальними нормами України. Відповідно до ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст.6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. З ст.203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 статті 14 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, передбачено, що договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу саме на момент вчинення правочину. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Чинне законодавство не наділяє повноваженнями будь-яких осіб, окрім сторін, вирішувати питання щодо укладення, вчинення договору, оскільки у цивільних правовідносинах діє принцип свободи договору, який є основоположним. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], не підписував спірний договір оренди землі, тобто його волевиявленням не охоплювалося взагалі укладення договору оренди землі. Суд не наділений спеціальними знаннями в галузі почеркознавства, а тому вирішувати питання про достовірність підпису [PERSON] не в компетенції суду. Судом за клопотанням представника позивача призначено незалежну від впливу позивача, а так і відповідача судово - почеркознавчу експертизу. Проведення зазначеної експертизи доручено головному судовому експерту сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Кіровоградського НДЕКЦ МВС України [PERSON], повноваження, якої зазначені на (а.с.59), вказаного висновку судово-почеркознавчої експертизи, а також експерт попереджений за ст.ст. 384, 385 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Почеркознавча експертиза призначена та проведена з додержанням вимог Цивільно - процесуального кодексу України, наказу Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу від 27.07.2015 року № 1350/5/ Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, а тому суд приймає висновок судово - почеркознавчої експертизи як належний та допустимий доказ по справі. У відповідності до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що позивач довів те, що [PERSON] не підписував договір оренди земельної ділянки з відповідачем і останній безпідставно та самовільно використовував земельну ділянку позивача. Згідно ч.1 та ч.2 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору позивачеві стягуються пропорційно задоволеного позову, тому з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок та витрати пов'язані з проведенням судової експертизи в сумі 2250 гривень 24 копійки. Також у відповідності з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. В зв'язку з цим з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 5 000 гривень, які підтверджуються наданими представником позивача документами, а саме квитанціями від 10.08.2017 року, 15.02.2017 року, 28.03.2017 року та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу від 15.02.2017 року.

Outcome: approved