Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], ПАТ Страхова компанія «Юнівес», в якому з урахуванням уточнень просять стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], ПАТ Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі 60261,31грн., моральну шкоду у розмірі 6026,13грн., витрати на автотоварознавче дослідження у розмірі 1000грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 672,88грн. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що їм на праві приватної власності належить автомобіль PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER]. 28 квітня 2016 року о 23:00 год відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON], по пр-ту Гагаріна в районі буд. № 165 у м. Харкові, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], був пошкоджений, а позивачам як власникам автомобіля завдано матеріальну шкоду, яка згідно висновку експерта складає 60261,31 грн. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала автомобілем ВАЗ, державний номер [NUMBER], застрахована ПАТ Страхова компанія «Юнівес». Позивач звернувся до ПАТ Страхова компанія «Юнівес» за виплатою страхового відшкодування. ПАТ Страхова компанія «Юнівес» визнала випадок страховим, однак виплатила позивачеві лише 6027,89грн. У зв'язку з невідповідністю виплаченої суми фактично заподіяним збиткам позивач просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 60261,31грн. та витрати на автотоварознавче дослідження у розмірі 1000грн. Крім того, внаслідок пошкодження нового автомобіля, який перебував в експлуатації не більше 2 місяців, неповної виплати страхового відшкодування зазначає, що заподіяно моральну шкоду, яку позивачами оцінено у розмірі 10% від матеріальної шкоди, що складає 6026,13грн. У судовому засіданні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, позивачем [PERSON] подано заяву, в якій він як співвласник автомобіля не заперечує проти стягнення всієї суми заподіяної шкоди на користь [PERSON] Відповідач [PERSON] надав заперечення проти позову, в яких просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що розмір шкоди значно завищений, він не був залучений при проведенні оцінки. Відносно моральної шкоди позивачем не вказано, в чому полягає така шкода, не доведено її заподіяння та не обґрунтовано розмір шкоди. У судове засідання 14.12.2016 року відповідач не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою. В зв'язку з неподанням доказів поважності причин неприбуття у судове засідання вказане клопотання судом залишено без задоволення. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій зазначає, що відповідно до довіреності від 09.11.2011 року ним уповноважено [PERSON] користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER],а тому з часу надання довіреності він зазначеним автомобілем не користується. Хто з того часу користується та розпоряджається автомобілем йому невідомо. Також відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. ПАТ Страхова компанія «Юнівес» надано заперечення проти позову, в яких страхова компанія просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], від 19.06.2016 року, складеного на замовлення страхової компанії, визначена сума шкоди у розмірі 7027,89грн. З урахуванням передбаченої полісом франшизи у розмірі 1000грн., страховиком 25.07.2016 року та 26.07.2016 року виплачено страхове відшкодування на загальну суму 6027,89грн., а тому зобов'язання страховиком виконані. Відносно звіту, наданого позивачем, зазначає, що страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; податок на додану вартість. Відносно моральної шкоди зазначає, що обов'язок її відшкодування покладається Законом на страховика тільки у разі завдання ушкодження здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судове засідання представник страхової компанії не з'явився. Подане ПАТ Страхова компанія «Юнівес» клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу представника задоволенню не підлягає, оскільки з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що Синько А.В. не є єдиним представником ПАТ Страхова компанія «Юнівес». Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2016 року о 23:00 год відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON], по пр-ту Гагаріна в районі буд. № 165 у м. Харкові, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER]. Згідно договору купівлі-продажу від 11.02.2016 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], належить на праві власності позивачам [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.05.2016року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], який належить позивачам, завдані механічні пошкодження. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачами до матеріалів справи надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 12С від 18.07.2016 року, складеного експертом [PERSON], у відповідності до якого розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], складає 60261,31грн. Розмір шкоди складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 43835,94грн. та втрати товарної вартості у розмірі 16425,37грн. Фізичний знос прийнято рівним 0. За клопотанням позивача для надання пояснень з приводу складання висновку у судове засідання викликано експерта [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що за заявою [PERSON] ним було проведено дослідження з приводу визначення матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER] , та складено відповідний висновок. 02.07.2016 року за участі [PERSON] проведено огляд КТЗ, інші особи для огляду не з'явились. Проведення огляду КТЗ є обов'язковим, у відповідності до п. 5.1 Методики оцінка КТЗ може бути проведена без огляду КТЗ за вказівкою суду або органу досудового слідства. За наслідками проведення дослідження ним визначено розмір відновлювального ремонту та втрата товарної вартості, фізичний знос не нараховувався, оскільки автомобілю було лише 2 місяці. На запитання [PERSON] чому у висновку вказано на необхідність повної заміни кришки багажника автомобіля PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], експерт пояснив, що Методикою визначено обсяги робіт, які необхідно проводити при відновлювальному ремонті, самостійно експерт не визначає, яку деталь можна ремонтувати, а яку необхідно повністю замінити. Суд зазначає, що у відповідності листа офіційного дилера Пежо Центр Харків ТОВ «АВТО ГРАФ Ф» від 12.12.2016 року, повідомлено, що заводом-виготовлювачем ремонт внутрішнього каркаса кришки багажника не передбачено, необхідно замінювати вузол в цілому. Також зазначено, що у разі обслуговування автомобіля поза межами дилерської мережі, автомобіль буде знято з гарантії. Заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, визначеного позивачем, ПАТ Страхова компанія «Юнівес» до матеріалів справи долучено звіт про оцінку матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], складений 19.07.2016 року СПД [PERSON], та висновок експертного дослідження товарознавця від 09.09.2016 року, складений оцінювачем [PERSON], розмір шкоди згідно яких є значно меншим, ніж заявлено позивачем. Оцінюючи вказані письмові докази, суд зазначає, що вказані дослідження проведені без огляду транспортного засобу позивачів, в них не враховувався розмір втрати товарної вартості, що суперечить Методиці, викликані для надання пояснень у судове засідання оцінювачі не з'явились. Крім того, розмір обрахованої матеріальної шкоди у цих звітах значно відрізняється і від рахунку, який виставлено позивачеві офіційним дилером ТОВ "Авто Граф Ф". З урахуванням викладеного, надані страховою компанією звіти не можуть бути визнані належними та допустимими доказами по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні на виконання приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України учасникам процесу судом неодноразово роз'яснено їх право заявити клопотання про призначення товарознавчої експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, роз'яснено наслідки неподання сторонами клопотання про проведення експертизи, оголошувались перерви у судовому засіданні для підготовки клопотання про призначення експертизи. Однак сторонами клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлено, за власною ініціативою суд позбавлений можливості призначити експертизу, а тому суд при вирішенні справи виходить з розміру матеріальної шкоди, визначеному у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12С від 18.07.2016 року, складеного експертом [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER], застрахована ПАТ Страхова компанія «Юнівес», про що свідчить Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6753452. Полісом визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000грн., франшизу у розмірі 1000грн. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у зв'язку з пошкодженням, транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12С від 18.07.2016 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля PEUGEOT PARTNER, державний номер [NUMBER], становить 60261,31грн. Розмір шкоди складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 43835,94грн. та втрати товарної вартості у розмірі 16425,37грн. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. У пункті 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) також виключав виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Таким чином, правильне застосування пункту 32.7 статті 32 Закону передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв'язку з вимогами, передбаченими статтями 22, 1166 і 1187 ЦК України. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики), чи співпадає величина втрати товарного вигляду з величиною втрати товарної вартості, що має значення для вирішення справи про відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою товарного вигляду (товарної вартості), і підлягає встановленню судом. Також у цьому випадку підлягають з'ясуванню питання про необхідність фарбування окремих складників КТЗ у разі їх заміни та про те, чи погіршує зовнішній вигляд КТЗ така заміна (підпункт "е" пункту 8.6.2 Методики). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04.06.2014 року по справі № 6-49цс14. Таким чином, втрата товарної вартості страховиком не відшкодовується, у разі її наявності ця складова матеріальної шкоди повинна бути відшкодовано особою, відповідальною за шкоду. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12С від 18.07.2016 року зазначено про наявність втрати товарної вартості транспортного засобу та нараховано вартість робіт із фарбування окремих нових деталей, а тому втрата товарної вартості (ВТВ) у розмірі 16425,17грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12С від 18.07.2016 року матеріальна шкода без урахування ВТВ становить 43835,94грн., що покривається лімітом відповідальності страховика. При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. З огляду на викладене, страхове відшкодування має бути зменшене на розмір франшизи, яка складає 1000грн. та підлягає стягнення з [PERSON] Крім того, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення майнової шкоди на суму податку на додану вартість з огляду на наступне. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Із зазначеної норми матеріального права випливає, що збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу в особи, яка не є платником такого податку, у розмір збитку податок на додану вартість не включається, а тому не входить до складу витрат, пов'язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту оплати проведення ремонту транспортного засобу у платника податку на додану вартість, у судовому засіданні позивач зазначив, що ремонт автомобіля ще не здійснювався. З матеріальної шкоди без урахування ВТВ, яка становить 43835,94грн., розмір податку на додану вартість складає 7305,99грн., і страхове відшкодування підлягає зменшенню на вказану суму. Зазначене не перешкоджає позивачам в подальшому звернутися до суду з позовом про стягнення суми податку на додану вартість у випадку проведення ремонту належного їм транспортного засобу з оплатою податку на додану вартість. Враховуючи, що ПАТ Страхова компанія «Юнівес» 25.07.2016 року та 26.07.2016 року виплачено страхове відшкодування у розмірі 6027,89грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ Страхова компанія «Юнівес» на користь позивача [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 29502,06грн. (43835,94грн. -7305,99грн. ПДВ - 1000грн. франшиза - 6027,89грн. виплачене страхове відшкодування). Також суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на оплату складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12С у розмірі 1000грн., оскільки ці витрати понесені позивачем в зв'язку з пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача. На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано копію договору № 140/16 від 29.06.2016 року про надання послуг з незалежної оцінки, копію квитанції № 778977 від 02.07.2016 року про оплату 1000грн. та копію акту приймання-передачі робіт від 18.07.2016 року. При цьому суд також враховує положення п. 8.4. Методики, згідно яких до вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов'язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами. Відносно наявності підстав для стягнення з ПАТ Страхова компанія «Юнівес» моральної шкоди суд зазначає, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування страховиком моральної шкоди передбачено тільки у випадку заподіяння шкоди здоров'ю та життю. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з ПАТ Страхова компанія «Юнівес» моральної шкоди задоволенню не підлягають. В частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Пунктом 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п.п. 3,4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Щодо вимог про солідарне стягнення пред'явлених до стягнення сум суд зазначає, що згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Відповідним законом не передбачена солідарна відповідальність страховика та застрахованої особи, встановлення солідарного обов'язку відповідачів у договірному порядку також не підтверджено, а тому вимога про солідарне стягнення є необґрунтованою. Відносно позовних вимог до [PERSON] суд зазначає, що згідно приписам частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до роз'яснень, що містяться у п. 6 постанови Племуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ та транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Враховуючи викладене, підстави для покладення відповідальності за завдану шкоду за відповідача [PERSON] відсутні. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial