Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 105633,04 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн., шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відкрили [PERSON] картковий рахунок, випустили та надали платіжну картку, а також здійснювали її обслуговування. [PERSON] зобов`язався у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.41). Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв або відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 20.12.2012 року [PERSON] і ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" уклали договір у виді Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку, яку долучено до позову позивачем (а.с.8). На запит суду АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надано лист №541754-ВБ від 06.12.2019 року, яким повідомлено, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" раніше співпрацювали з ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", а тому при оформлені кредитного договору менеджер переплутав бланки анкет, а Клієнт щодо переоформлення договору до Банку не звертався, проте договір АТ КБ "ПРИВАТБАНК" повністю виконано, що підтверджується: випискою по рахунку [PERSON] ; довідкою про отримання [PERSON] кредитної картки; довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.83-89). На підтвердження позовних вимог позивачем до позову долучено: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"; копію довідки про включення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ЄДРПОУ; копію банківської ліцензії ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"; копію виписки з ЄДРПОУ щодо АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; Статут АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (нова редакція) (а.с.9-40). Позивач зазначає, що через неналежне виконання [PERSON] умов договору станом на 31.08.2019 року утворилася заборгованість на загальну суму 105633,04 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 3392,40 грн., за відсотками 94303,06 грн., пеня та комісія 2431,24 грн., а також штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 5006,34 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 20.12.2012 року, який укладено між ПриватБанком і [PERSON] (а.с.6-7). Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позовна заява містить вимогу про стягнення заборгованості на підставі договору №б/н від 20.12.2012 року, проте наведені вище докази, які позивачем долучено до позову, свідчать, що сторонами не укладався договір №б/н від 20.12.2012 року, а також будь-який інший договір. Долучений до позову договір №б/н від 20.12.2012 року не може бути підставою для стягнення коштів на користь позивача, оскільки його укладено між відповідачем і ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК". За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки їх не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості про яку вказує позивач. Доводи представника позивача викладені у листі №541754-ВБ від 06.12.2019 року про переплутання при оформлені кредитного договору бланків анкет, а також надані виписка по рахунку, довідка про отримання кредитної картки та довідка про зміну умов кредитування не можуть бути визнані в якості належних, допустимих і достатніх доказів існування між сторонами кредитного договору, оскільки позбавляють можливості з`ясувати дійсні умови договору, які погоджено сторонами. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними, допустимими та достатніми доказами позовні вимоги, а тому позов не підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed