Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У грудні 2016 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський [PERSON]" [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] "ДМС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання правочинів недійсними, в якій просила суд визнати недійсним з моменту його вчинення правочин щодо перерахування грошових коштів з поточного рахунку [PERSON] "ДМС" № 26008040000126 на поточний рахунок фізичної особи [PERSON] № 26200260202557 від 09.10.2014 року у розмірі 149 999,00 грн.; визнати недійсним з моменту його вчинення договір банківського вкладу "НВУ" № 853537/2014 від 09.10.2014 року, договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № 26203260202565 від 09.10.2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09.10.2014 року з поточного рахунку [PERSON] "ДМС" № 26008040000126, який обслуговувався у ПАТ "ВіЕйБі Банк" на поточний рахунок [PERSON] № 26200260202557 були перераховані грошові кошти у розмірі 149 999,00 грн. з призначенням платежу "Оплата по договору возвратной финансовой помощи от 09.10.2014 г. без НДС". 09.10.2014 року [PERSON] звернувся із заявою на видачу готівки у розмірі 149 999,00 грн. При цьому 09 жовтня 2014 року між ПАТ« ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу "НВУ" № 853537/2014. У відповідності до п.1.1. предметом договору є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту "НВУ- пілот" в національної валюті України на строк 1 (один) місяць, з дня укладення Договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії Вкладу. Для обліку [PERSON] відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № 26302260201962. Згідно п.1.2 [PERSON] відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу "Для виплат" № 26203260202565. На цей рахунок - кореспондент може бути перераховано Вклад та нараховані, але не отримані вчасно Вкладником проценти за вкладом по закінченню строку його дії. Пунктом 1.3,1.7 встановлено, що сума початкового вкладу - 149 999,00 грн., а дата вимоги вкладником вкладу - 09 листопада 2014 року. 24.10.2014 року [PERSON] депозитний договір було достроково розірвано і кошти в сумі 149 999,00 грн. перераховано на власний поточний рахунок № 26203260202565. На підставі постанови Правління національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський [PERSON]" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]". Отже з 21 листопада 2014 року у ПАТ "ВіЕйБі Банк" було запроваджено режим тимчасової адміністрації, який встановлено у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Тобто, з цього моменту на діяльність ПАТ "ВіЕйБі Банк" як на банківську установу почали впливати норми спеціального Закону, яким визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом, а уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. В результаті проведеної перевірки правочинів, які укладені ПАТ "ВіЕйБі Банк" у період з 03.10.2014 року по 20.11.2014 року з порушеннями обмежень, встановлених НБУ, було складено акт від 19.03.2015 року. Згідно п. 8 наданого акту вбачається, що ПАТ « ВіЕйБі Банк» разом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] "ДМС" здійснювали ряд операцій, в результаті яких збільшилася гарантована сума за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: спочатку [PERSON] "ДМС" 09.10.2014 року з поточного рахунку № 26008040000126 на поточний рахунок № 26200260202557 фізичної особи [PERSON] здійснила перерахунок коштів у сумі 149 999,00 грн. Кошти перераховані з призначенням платежу відмінним від платежів, пов'язаних із трудовими відносинами та господарською діяльністю, а саме оплата по договору возвратної фінансової допомоги від 09.10.2014 року. В той же час 09.10.2014 року [PERSON] кошти в сумі 149 999,00 грн. перерозміщено на депозитному рахунку [PERSON] шляхом проведення операції по видачі готівки в сумі 149 999,00 грн. з рахунку № 26200260202557 ([PERSON]В.) через касу банка та одночасно операції по зарахуванню через касу цієї є суми на депозитний рахунок № 26302260201962 ([PERSON]М.). Обидві операції було здійснено через рахунок 10020260201 каси відділення № 51 в 17-17 год. та 17-10 год. відповідно. У відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Зобовязання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованих фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. В результаті здійснення зазначених операцій збільшилась гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Тобто ті кошти, які [PERSON] "ДМС" мала б отримати як кредитор за рахунок ліквідаційної маси ПАТ «ВіЕйБі Банк», вона за допомогою відповідачів [PERSON], [PERSON] та проведених між банком та відповідачами операцій, має намір отримати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, зазначені операції було проведено під час дії обмежень, які було встановлено до ПАТ « ВіЕйБі Банк» як до проблемного банку. На думку позивача спірні правочини, які вчинені відповідачами та ПАТ « ВіЕйБі Банк» впливають на розмір відшкодування ФГВФО реальним вкладникам ПАТ « ВіЕйБі Банк». Представник позивача, який приймав участь у справі в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав, однак надав письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] "ДМС" у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав, однак надав письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Враховуючи думку представника позивача, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідачів, суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання суду не надав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Так судом по справі встановлено, що 09.10.2014 року з поточного рахунку [PERSON] "ДМС" № 26008040000126, який обслуговувався у ПАТ "ВіЕйБі Банк" на поточний рахунок [PERSON] № 26200260202557 були перераховані грошові кошти у розмірі 149 999,00 грн. з призначенням платежу "Оплата по договору возвратной финансовой помощи от 09.10.2014 г. без НДС". 09.10.2014 року [PERSON] звернувся із заявою на видачу готівки у розмірі 149 999,00 грн. При цьому 09 жовтня 2014 року між ПАТ« ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу "НВУ" № 853537/2014. У відповідності до п.1.1. предметом договору є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту "НВУ- пілот" в національної валюті України на строк 1 (один) місяць, з дня укладення Договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії Вкладу. Для обліку [PERSON] відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок № 26302260201962. Згідно п.1.2 [PERSON] відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу "Для виплат" № 26203260202565. На цей рахунок - кореспондент може бути перераховано Вклад та нараховані, але не отримані вчасно Вкладником проценти за вкладом по закінченню строку його дії. Пунктом 1.3,1.7 встановлено, що сума початкового вкладу - 149 999,00 грн., а дата вимоги вкладником вкладу - 09 листопада 2014 року. 24.10.2014 року [PERSON] депозитний договір було достроково розірвано і кошти в сумі 149 999,00 грн. перераховано на власний поточний рахунок № 26203260202565. 20 березня 2015 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 було почато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку. Постановою правління Національного Банку України № 631/БІ від 03 жовтня 2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії проблемних та встановлені обмеження щодо його діяльності, зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Постановою правління Національного Банку України №733 від 20 листопада 2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних і з 21 листопада 2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію. 15 лютого 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №35 продовжено строк дії тимчасовою адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк». 22 лютого 2016 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №213 продовжено строк дії тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Для перевірки правочинів, які укладались ПАТ «ВіЕйБі Банк», на підставі наказу Національного банку України №76 від 31 січня 2015 року була створена комісія. Позивач стверджує, що за результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки правочинів від 19 березня 2015 року (у тому числі договорів), вчинених (укладених Банком) за період з 03 жовтня 2014 року по 20 листопада 2014 року. В ході перевірки, на думку позивача, було виявлено правочини, які були вчинені із порушенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та частини 1 статті 215 і статті 232 ЦК України. Позивач просить визнати недійсними з моменту їх вчинення правочин щодо перерахування грошових коштів з поточного рахунку [PERSON] "ДМС" № 26008040000126 на поточний рахунок фізичної особи [PERSON] № 26200260202557 від 09.10.2014 року у розмірі 149 999,00 грн. та договір банківського вкладу "НВУ" № 853537/2014 від 09.10.2014 року, договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № 26203260202565 від 09.10.2014 року. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Відповідно до пункту 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. За пунктом 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Тобто, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Стаття 36 цього Закону регулює наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Згідно з частиною 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку, приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку, у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб (п.п. 1, 2, 5 ч. 1 статті 48 Закону). З 21 листопада 2014 року розпочато процедуру введення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «ВіЕйБі Банк» і з цього часу банк не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати розміщення вкладу. 20 березня 2015 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 було почато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку [PERSON]. Оспорюванні банком угоди були вчиненні до початку процедури ліквідації (20 березня 2015 року) та до введення тимчасової адміністрації (20 листопада 2014 року). Таким чином, до запровадження тимчасової адміністрації на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. № 733, клієнти Банку користувались правами, наданими їм чинним законодавством та були вільні в укладенні договорів та вчиненні правочинів з Банком. Зазначена постанова є актом індивідуальної дії і її норми стосувались лише ПАТ «ВіЕйБі Банк», який мав обов'язок виконання норм вказаної постанови. Відповідно до постанови НБУ Банку було заборонено вчиняти дії, які призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, в кого саме збільшилася гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб, та на яку суму відбулося збільшення. Частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення, визначаються нормативно-правовими актами Фонду (частина 3 статті 38 цього Закону). Відповідно до частини 4 статті 38 Закону Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 Закону про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів щодо витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оспорювані правочини були укладені в жовтні 2014 року посадовими особами банку, які мали право вчиняти правочини платоспроможного на той час банку, а процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато лише з 21 листопада 204 року, а тому твердження позивача щодо нікчемності правочину на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставним. Підстав для визнання правочину недійсним відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не вбачається. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed