Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнення позовної заяви від 17 листопада 2014 року, звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання поруки припиненою. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11077622000 від 15 листопада 2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON], був укладений договір поруки №11077622000/2, пунктом 1.3 якого передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, а п. 2.1. цього ж договору встановлено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 25 000 доларів США строком до 14 листопада 2027 року зі сплатою 10,3% річних. Як посилається позивач, нещодавно він дізнався про те, що в порушення п.п.1.3.1-1.3.4 кредитного договору та п. 2.1 договору поруки, з 2008 року банк неодноразово застосовував підвищену процентну ставку в розмірі 20,6% річних, замість передбаченої договором ставки в розмірі 10,3%. Таке підвищення ставки відбувалося без будь-якого повідомлення поручителя та погодження з ним, оскільки п. 9.2. кредитного договору передбачено, що банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника. Однак, позивачу невідомо, чи погоджував банк підвищення процентної ставки з позичальником, оскільки він як поручитель, жодних повідомлень про підвищення ставки не отримував. Позивач з посиланням на ч. 1 ст. 559 ЦК України, зазначає, що оскільки він є відповідальною особою за виконання позичальником його обов'язків, то внаслідок збільшення процентної ставки відбулося і підвищення обсягу його відповідальності як поручителя без отримання на це його згоди, що є підставою для припинення поруки. Оскільки банк не визнає припинення договору поруки на вказаній підставі та заявляє до поручителя вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, поручитель, з посиланням на ст. 559 ЦК України та постанови ВСУ від 21 травня 2012 року №6-18цс11, від 10 жовтня 2012 року №6-112цс12 змушений звернутися до суду з вказаним позовом, оскільки таке право підлягає судовому захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з"явилися. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача ПАТ "УкрСиббанк" подав заперечення на позовну заяву, в яких позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні. Зазначив, що порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання, а причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Сторони в договорі поруки на підставі ч. 2 ст. 252 ЦК України визначили термін дії договору поруки шляхом вказівки на подію яка має неминуче настати, тобто на повне виконання позичальником або поручителем зобов'язання по кредитному договору, а оскільки зобов'язання за кредитним договором на сьогодні не виконано, то підстав вважати що договір поруки є припиненим, немає. У судове засідання відповідач - ПАТ "Укрсиббанк", належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свого представника не направив, заявою відповідач просив розглядати справу за відсутності представника банку (а.с.47). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явився, а представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.10,11,57,60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами згідно положень ст.ст. 1049,1054,1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] 15 листопада 2006 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №11077622000, згідно умов якого позичальник отримав кредит в сумі 25 000 доларів США зі сплатою 10,3% річних на строк до 14 листопада 2027 року (п.1.3.1) (а.с.5-8). Пунктом 1.3.1 кредитного договору передбачено, що у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.9.2. даного договору, то застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. В той же час пунктом 9.2. договору передбачено, що відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії кредитного договору банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення в разі настання конкретних умов, передбачених договором. При цьому банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника. На забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту №11077622000, між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] 15 листопада 2006 року був укладений договір поруки №11077622000/2 (а.с.12), відповідно до умов якого поручителю відомі усі умови кредитного договору, а кредитор без згоди поручителя не вправі змінювати його умови, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя (п.2.1.). Відповідно до ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, а під згодою розуміється як візування змін в кредитний договір поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленням і т.п. (а.с.12). Судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом станом на 25 лютого 2014 року, кредитором з 31 березня 2008 року по кредитному договору №11077622000 неодноразово застосовувалась процентна ставка в розмірі 20,6% річних (а.с.15-21) у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, проте доказів направлення на адресу позичальника будь-яких повідомлень про застосування підвищеної процентної ставки, як і доказів погодження змін умов кредитного договору з поручителем про підвищення відсоткової ставки, суду не надано. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Суд встановив, що кредитним договором №11077622000, з умовами якого погодився поручитель, були передбачені порядок та підстави збільшення процентної ставки за користування кредитом, а банком без згоди поручителя, було застосовано до позичальника підвищену відсоткову ставку за користування кредитом у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що відповідно до норми частини першої статті 559 ЦК України є підставою для визнання поруки такою, що припинена. При цьому такий висновок суду узгоджується з висновком ВСУ, який викладено в постанові від 10 вересня 2014 року №6-70цс14 та який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved