Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «АРМА» (ПрАТ СК «АРМА») заявили позов про стягнення із [PERSON] 10189,56 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, в порядку регресу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 30.03.2017 року. Заочним рішенням суду від 18.09.2017р. позов задоволено. Ухвалою суду від 23.09.2019р., на задоволення заяви представника відповідача, заочне рішення скасоване. 26.09.2019 року справа прийнята до провадженняч суду в тому ж складі, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадженння, про що суддею постановлена відповідна ухвала. Ухвалою суду від 12.12.2019р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Ван Клік". Представник позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти позову і заявив, що за вимогами позову має відповідати страховик відповідача - ПрАТ "Страхова компанія "Ван Клік". Третя особа свого представника в суд не направили, заперечень до позову не надіслали. Судом встановлено таке. [PERSON] на праві власності належить автомобіль Porsche Macan, р.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Майнові інтереси власника транспортного засобу [PERSON] застрахував в ПрАТ СК «АРМА» на умовах договору добровільного страхування наземного транспорту від 02.11.2015р. №022-710-00416. 25.08.2015 р. в м. Києві по вул. Олени Теліги відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Chery Tiggo», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в наслідок якої вказані ТЗ отримали механічні пошкодження. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2016 р. винним в ДТП визнано водія [PERSON] ПрАТ СК «АРМА» визнала ДТП страховим випадком, і на виконання договору страхування сплатила потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в сумі 26280 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2313 від 11.11.2016 р. Дана сума відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля, що визначена у звіті ТОВ "Агенці "Експертиза та оцінка" від 21.11.2016р. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chery Tiggo», р.н. [NUMBER] , на час ДТП, була застрахована у ПАТ СК «Саламандра України». 28.11.2016 року ПрАТ СК «АРМА» направило претензію до ПАТ СК «Саламандра України» та отримало від останньої страхове відшкодування в сумі 16090,44 грн. В наступному ПАТ СК «Саламандра України» реорганізовано в ПрАТ "Страхова компанія "Ван Клік". В обгрунтування позову позивач послався на ст. 1194 ЦК України, за якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Проте, застосувати дану норму до спору не можна. Так позивач звертаючись до ПАТ СК «Саламандра України» заявив претензію про виплату страхового відшкодування в розмірі, що визначений відповідно до ст.ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та не перевищує ліміт відповідальності страховика за страховим полісом. Тому, позивач вправі був вимагати сплати страхового відшкодування в повному обсязі саме від ПАТ СК «Саламандра України». Отже фактично має місце спір між страховиками учасників ДТП щодо розміру страхового відшкодування. Даних, що ставили б під сумнів цей висновок, матеріали справи не містять. Таким чином суд приходить до висновку, що ПрАТ СК «АРМА» заявили позов до [PERSON] безпідставно, а відтак в задоволенні вимог позову слід відмовити. Відповідач заяви про відшкодування витрат у справі не подавав, витрати понесені позивачем, за вказаного рішення, розподілу не підлягають, що узгоджується зі ст. 141 ЦПК України. Заходи забезпечення позову судом не вживались. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed