Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05 серпня 2002 року вона безперервно працювала у відокремлених структурних підрозділах (філія, відділення) Публічного акціонерного товариства «Кредобанк». 18 вересня 2013 року її було звільнено з посади спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу операційно-касового обслуговування Рівненського відділення Центральної філії ПАТ «Кредобанк» на підставі п.2 ст.41 КЗпП України (втрата довіри), згідно з наказом голови Правління ПАТ «Кредобанк» від 17.09.2013р. №67-3. У день звільнення її викликав директор Рівненського відділення Центральної філії ПАТ «Кредобанк» та без жодних пояснень надав для ознайомлення вищевказаний наказ про звільнення. Одразу після того, як вона поставила свій підпис про ознайомлення із застереженням «Не згідна», директор видав їй трудову книжку із відповідним записом у ній. Від неї не відбирали письмових пояснень, вона не була відсторонена від роботи, її не ознайомлювали з жодними офіційними документами (актами, протоколами, висновками тощо), які б свідчили про вчинення нею винних дій. Адже підставою для розірвання трудового договору за пунктом 2 статті 41 КЗпП України є здійснення працівником винних дій, тобто втрата довіри повинна грунтуватись на конкретних фактах, підтверджених доказами. Таким чином, як на момент звільнення, так і на даний час вона не знає, яке порушення було нею допущено, коли та за яких обставин це сталось, а також якими доказами підтверджується сам факт порушення. Просить позовні вимоги задовільнити, поновити її на посаді спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділення Центральної філії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з 19 вересня 2013 року та стягнути на її користь з ПАТ «Кредобанк» середній заробіток за час вимушеного прогулу. В поданих до суду письмових запереченнях проти позову відповідач вказує, що за результатами перевірки було встановлено, що внаслідок неналежного виконання посадових обов'язків працівниками відділення банку було завдано шкоду на суму 330 000 гривень. За фактом нестачі грошових коштів до винних працівників застосовані стягнення, припинено трудові відносини з підстав втрати довіри та направлена заява в правоохоронні органи щодо порушення проти винних осіб кримінальної справи. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ПАТ „КРЕДОБАНК" з 05.08.2002 року, коли була прийнята на посаду касира касового сектору Рівненської філії АТ «Кредит Банк (Україна)». 01.03.2005 року переведена на посаду старшого касира касового сектору, 01.04.2009 року переведена на посаду спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу операційно-касового обслуговування, 01.12.2010 року прийнята на посаду спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу операційно-касового обслуговування Рівненського відділення. Відповідно до посадової інструкції до обов'язків спеціаліста з ОКО, на посаді якого працювала [PERSON] входить знання нормативних документів банку та законодавства щодо касових операцій та обігу готівки. Основними функціональними обов'язками працівника є приймання готівки та цінностей під відповідальність, прибуткові/видаткові операції з готівковими цінностями. Таким чином, до посадових обов'язків [PERSON] віднесено безпосереднє обслуговування грошових цінностей. Наказом №500-01 від 02.04.2012 року Директора Рівненського відділення ЦФ ПАТ „КРЕДОБАНК" [PERSON] була призначена відповідальною за завантаження/розвантаження касет банкомату. З вищевказаним наказом [PERSON] була ознайомлена під розписку. Всупереч вимогам нормативних документів, недбало та легковажно ставлячись до своїх посадових обов'язків щодо обслуговування цінностей, [PERSON] починаючи з 2010 року не приймала участі у ровантаженні та завантаженні касет банкоматів, не розписувалась у Книгах обліку операцій із завантаження та розвантаження банкоматів, маршрутних листах та прибутково-видаткових касових ордерах, що й зробило можливим завдання Банку шкоди в розмірі 330 000 гривень. Такі дії [PERSON] стали підставою для втрати довіри до неї, як до працівника, що обслуговує цінності і на підставі Рішення Правління ПАТ „КРЕДОБАНК" від 12.09.2013 року Наказом № 67-з від 18.09.2014 року [PERSON] була звільнена за втрату довіри відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що у договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 25.10.2010р., на який посилається відповідач у запереченнях на позов, зазначено, що договір укладено з працівником відділу операційно-касового обслуговування Рівненського відділення Центральної філії. Однак, на дату укладення цього договору (25.10.2010р.) її ще не було прийнято на вказану у ньому посаду (це сталось пізніше - 01.12.2010р.), оскільки на той момент вона обіймала посаду спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу ОКО Рівненської Філії ПАТ «Кредобанк». Дія договору про повну матеріальну відповідальність поширюється на весь час роботи з майном і іншими довіреними працівнику матеріальними цінностями за посадою, зазначеною в такому договорі. При переведенні працівника на іншу посаду, що зумовлює також повну матеріальну відповідальність, з таким працівником має бути укладений новий договір про повну матеріальну відповідальність із зазначенням цієї нової посади. Але не дивлячись на той факт, що з 01.12.2010р. її було прийнято на посаду спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу ОКО Рівненського відділення Центральної філії ПАТ «Кредобанк» (наказ №22-п від 01.12.2010р.), новий договір про повну матеріальну відповідальність з нею не укладався. До теперішнього часу не встановлено, коли саме сталась нестача в касі, яку намагалась приховати [PERSON] шляхом недозавантаження банкоматів. Посилання у Звіті про результати службової перевірки від 11.09.2013р. на пояснення [PERSON], що нестача сталась «приблизно в грудні 2011 року», не заслуговує на увагу, так само, як і твердження, що «десь починаючи з 2010 року» вона та [PERSON] участі в інкасації банкоматів, а також у завантаженні/розвантаженні касет не приймали, оскільки ці припущення жодними доказами не підтверджуються, а отже є надуманими та необгрунтованими. Просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши докази, надані сторонами та оцінивши їх, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ПАТ „КРЕДОБАНК" з 05.08.2002 року, коли була прийнята на посаду касира касового сектору Рівненської філії АТ «Кредит Банк (Україна)». 01.03.2005 року переведена на посаду старшого касира касового сектору, 01.04.2009 року переведена на посаду спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу операційно-касового обслуговування, 01.12.2010 року прийнята на посаду спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу операційно-касового обслуговування Рівненського відділення. 18 вересня 2013 року [PERSON] було звільнено з посади спеціаліста з операційно-касового обслуговування відділу операційно-касового обслуговування Рівненського відділення Центральної філії ПАТ «Кредобанк» на підставі п.2 ст.41 КЗпП України (втрата довіри), згідно з наказом голови Правління ПАТ «Кредобанк» від 17.09.2013р. №67-3. Рішення про звільнення [PERSON] з роботи відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України, правління ПАТ „Кредобанк" прийняло на підставі Звіту від 1 вересня 2013 року про результати службової перевірки за фактом виявлення нестач коштів в банкоматах, які обслуговуються Рівненським відділенням Центральної філі ПАТ „Кредобанк", у зв'язку із систематичним вчиненням позивачем винних дій при здійсненні обслуговування грошових цінностей та за порушення вимог касової дисципліни, а також недотримання вимог внутрішніх документів. Із змісту Звіту від 11 вересня 2013 року про результати-службової перевірки за фактом виявлення нестачі коштів в банкоматах, які обслуговуються Рівненським відділенням Центральної філії ПАТ „Кредобанк" вбачається, що в результаті перевірки було встановлено факт наявності нестачі грошових коштів в банкоматах, які обслуговуються Рівненським відділенням Центральної філії ПАТ „Кредобанк", на загальну суму 330650 грн.. При цьому, вказаною перевіркою також було встановлено, що вказана нестача грошових коштів виникла в грудні 2011 року із вини матеріально-відповідальної особи [PERSON], яка зізналась у тому, що завантаження та розвантаження банкоматів вона здійснювала одноосібно, а підписи інших матеріально -відповідальних осіб підробляла. Інших причин виникнення нестачі грошових коштів в банкоматах, які обслуговуються Рівненським відділенням Центральної філії ПАТ „Кредобанк", в розмірі 330650 грн., вищевказаною перевіркою встановлено не було. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. У п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року за № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довір'я суд .може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому, ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Та обставина, що [PERSON] відповідно до своїх посадових обов?язків була зобов?язана приймати участь у завантаженні та розвантаженні банкоматів, але цього не робила, як про це вказує відповідач у своїх письмових запереченнях і подає докази з даного приводу, не давало підстав ПАТ «Кредобанк» для звільнення позивача з роботи відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, так як ці дії не були пов?язані із безпосереднім обслуговуванням матеріальних цінностей. З наявної у справі довідки про середній заробіток [PERSON] вбачається, що середньоденний заробіток позивача за останні два місяці складав 102 грн. 02 коп. Приймаючи до уваги, що з дня звільнення з роботи і до дня поновлення на роботі вимушений прогул у позивача склав 164 дні, тому на користь останньої з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 731 гривня 28 копійок. Відповідно до статті 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення позивача [PERSON] на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку за один місяць в розмірі 3 162,73 гривень підлягає до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved