Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

ТОВ «Купер Прайс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 листопада 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №PL-204/049/2007, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11 500 грн. 00 коп., а відповідач зобовязалась його повернути у визначений договором строк та сплатити відсотки за користування кредитом. 04 лютого 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг" було укладено договір факторингу, згідно з умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг" прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до п.4 Протоколу №7 від 22.04.2011 р. загальних зборів ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг" змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "КУПЕР ПРАЙС" і на даний час є правонаступником усіх прав та обов'язків ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг". Позивач вказує, що відповідачем умови договору не виконуються,\~\~ у звязку з чим, станом на 21 листопада 2014 року за відповідачем рахується заборгованість за договором на загальну суму 19\~112,21 \~\~грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19\~112,21 \~\~грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на обставинах, викладених у позові, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності, заяву про застосування строку позовної давності та заперечення, якими просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №PL-204/049/2007, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11 500 грн. 00 коп. строком до 07 листопада 2012 року. Відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки, платежі та комісії за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п. 1.5.1 ч. 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється відповідачем щомісяця шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі платежу не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Позивач виконав взяті на себе за договором зобов'язання,\~\~ надав відповідачу кредитні кошти. 04 лютого 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг" було укладено договір факторингу № 04022011, згідно якого ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг" прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п.4 Протоколу №7 від 22.04.2011 р. загальних зборів ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг" змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "КУПЕР ПРАЙС" і на даний час є правонаступником усіх прав та обов'язків ТОВ "Фінансова компанія "[PERSON]Факторинг". Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ "КУПЕР ПРАЙС" набув права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №PL-204/049/2007 від 07.11.20107 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити \~проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, та допустила заборгованість по кредиту, чим порушує умови договору, припинила погашення кредиту та процентів в порядку і строки, передбачені графіком, і за станом на 21.11.2014 року утворилась заборгованість по кредиту 11\~205, 47 грн., несплачених відсотків за користування кредитом - 4\~029, 21 грн., 3% річних за користування грошовими коштами -1\~736, 75 грн., а всього 16971, 43 грн., тому повинна нести відповідальність, передбачену договором та сплатити пеню від простроченої суми платежу. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] складає загальну суму 19\~112,21 \~\~грн., з яких: 11\~205, 47 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 4\~029, 21 грн. - сума відсотків, несплачені відсотки за користування кредитом; 1\~736, 75 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами, 2 140, 78 грн. - пеня за несвоєчасну сплату тіла та відсотків. Суд вважає необґрунтованим зазначений розрахунок в частині нарахування пені за несвоєчасну сплату тіла та відсотків, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата пені. Правові наслідки порушення зобов'язання визначені у ст. 611 ЦК України та є способами захисту судом цивільних прав та інтересів сторін у зобов'язанні відповідно до ст. 16 ЦК України. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до умов кредитного договору №PL-204/049/2007 від 07 листопада 2007 року, строк дії договору встановлено до 07 листопада 2012 року. Тобто останній платіж за договором підлягав виконанню 07.11.2012 року. За таких обставин, позовна давність щодо вимог про стягнення пені з [PERSON] спливла 07 листопада 2007 року. Враховуючи, що позов ТОВ «Купер Прайс» до [PERSON] про стягнення заборгованості подано до суду 02.02.2015 року, а також заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту та відсотків. Стосовно заявлених відповідачем доводів про застосування строку позовної давності щодо всієї заборгованості, суд зазначає про їх необґрунтованість та неспроможність, оскільки загальний строк позовної давності складає три роки, що у даному випадку становить - до 07.11.2015 року. На підставі викладеного, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує суттєві умови щодо додержання порядку та строків погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у неї виникла заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, за винятком нарахування суми пені, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь банку понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial