Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову вказав, що 15.02.2016 року в м. Києві по вул. Набережно - Хрущатицька, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/2587703. Відповідно до постанови суду, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу MAZDA CX7 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] Страхова компанія, за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту, виплатила їй страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 0032029 від 25.07.2016 року у розмірі 49 500 грн. Відповідачу було відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА», але на даний час страхове відшкодування на користь позивача [PERSON] не сплачено. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь витрати в порядку регресу в сумі 49 500 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 21 березня 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2016 року в м. Києві по вул. Набережно - Хрущатицька, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Вказані вище обставини встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва 01.04.2016 року, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. (а.с. 16-17). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON], був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно - правова відповідальність якого, була застрахована в ПРАТ «СТ «ІЛЛІЧИВСЬКЕ», на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2587703/1009/15, терміном дії з 09.04.2015 року по 08.04.2016 року (а.с. 13-14). Висновком експертного дослідження №380, про оцінку колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем [PERSON] ПрАТ «СТ «Іллічивське», від 02.03.2016 року, вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля [NUMBER], в наслідок ДТП становить 90 280, 86 грн., у т.ч. ПДВ 15 046, 81 грн. (а.с. 26-40). З метою отримання страхового відшкодування, 16.02.2016 року власник автомобіля [NUMBER] [PERSON], звернувся до ПрАТ «СТ Іллічівське» з відповідною заявою (а.с. 11-12). Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/2587703 (а.с. 22). 09.03.2016 року ПрАТ «СТ Іллічівське» на підставі рахунку - фактури № 682100_РФ_00330114 від 23.02.2016 року та Звіту № 380 було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт (а.с. 24-40). На підставі вищевказаних документів ПрАТ «СТ Іллічівське» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 86 969, 963 грн. 15.06.2016 року до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась ПрАТ «СТ Іллічівське» з заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, відповідно до якої просила сплатити суму в розмірі 86 969,93 грн. на їх користь (а.с. 9-10). Позивач, розглянувши заяву ПрАТ «СТ Іллічівське» та зібрані ними документи по даному ДТП склав страховий акт № 1001/39/43648/Р від 22.07.2016 року прийняв рішення про визнання страхового випадку, наявність регрес них вимог та з врахуванням ліміту відповідальності на день випадку у розмірі 50 000 грн. по матеріальному збитку з безумовною франшизою у розмірі 500 грн., виплатити 49 500 грн. (а.с. 13-15) 25 липня 2016 року ПрАТ «СТ Іллічівське» було виплачено грошові кошти у розмірі 49 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0032029 від 25.07.2016 року (а.с. 23). 19 серпня 2016 року [PERSON] було відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА», але на даний час страхове відшкодування на користь позивача [PERSON] не сплачено (а.с. 41-43). 1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до ст. 38.1.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України ), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 ЦК України до Позивача, який виплатив страхове відшкодування , переходить право вимоги до особи , відповідальної за заподіяний збиток , тобто право вимоги до відповідача . Згідно до ст. 38 цього ж Закону ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виникло право зворотньої вимоги до [PERSON] Суд вважає за необхідним, стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з [PERSON] також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.

Outcome: approved