Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

15 січня 2019 року головний лікар КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати [PERSON], [INFO] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] була госпіталізована 11.01.2019 р. о 13-30 год. до КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня", доставлена каретою швидкої допомоги. [PERSON] 13 разів лікувалась у КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" у зв'язку з тяжким психотичним розладом, останній раз виписана із стаціонару в вересні 2017 року. Підтримуюче лікування вдома не приймала. На протязі останніх трьох місяців її психічний стан здоровя знову значно погіршився висловлює маячні ідеї переслідування, вважає, що рідні, всяк її ображають, виявляє агресивні дії до матері (вибила їй передні зуби), виносить з материнського дому побутову техніку, зняла люстру, розібрала на запчастини компютер, кидалася з кулаками на співмешканця, багаторазово викликала додому поліцію, ночами не спала, грала в ігрові автомати, намагалася викинутись з балкону. При цьому, [PERSON] відмовляється від будь-якої медичної допомоги. В день госпіталізації вона у черговий раз стала збудженою, погрожувала матері, яка була вимушена викликати КШД. Психічний стан [PERSON] виявляє ознаки стійкого параноїдного синдрому, при огляді знаходиться у стані психомоторного збудження. Ситуацію не розуміє, на питання відповідає не завжди по суті. Мова та мислення розірвані, відмовляється від огляду та медичної допомоги, вважа, що рідні винні у всіх її життєвих негараздах. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві обставинам. Крім того, необхідно соціально захистити хвору, оскільки вона не має групи інвалідності, не працює, це питання буде вирішуватись закладом. Лікар-психіатр пояснив, що [PERSON] агресивна, від лікування відмовлялась, а наразі приймає ліки, в понеділок після обіду надала згоду на лікування. За межами стаціонару хвора самостійно ліки не приймає, є небезпечною як для себе так і для оточуючих. Законний представник в судовому засіданні пояснила, що перебувала у м.Києві, а після того як їй почали дзвонити сусіди вимушена була повернутись до Херсону, донька на неї кидалась, вибила зуби. Раніше вона вже вилазила з балкону, а в телефонній розмові казала що вистрибне з балкону. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що кажуть багато неправди, але вона зараз згодна на лікування, якщо так говорять, але вона не була агресивною, вдома у матері лише прибирала бо там було дуже брудно, мати не била, вона її дуже любе. Суд, заслухав вступне слово сторін, дослідив матеріали заяви, приходить до наступного. У відповідності до положень ст. 5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом. У відповідності до положення\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 2.\~ст. 28 Конституції України\~жодна людина\~без її вільної згоди не може бути\~піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та\~в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Нормою\~ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоровя особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово\~психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч. 1, ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби\~в наданні\~їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем\~психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь\~яку медичну спеціальність, інші особи. Нормою\~ст. 14\~Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи\~до психіатричного закладу. Так, особа, яка страждає\~на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди\~або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє\~чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню\~небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного\~закладу законодавцем не передбачено. Термін «Душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки\~психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати\~особу в недобровільному порядку тільки тому,\~що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм. Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37. Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи\~в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по\~перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору обєктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за\~виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по\~друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; По\~третє, захворювання повинно\~продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була госпіталізована 11.01.2019 року о 13-30 год. каретою швидкої допомоги, від госпіталізації відмовилась. Відповідно до висновку лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради № 145 від 14.01.2019 року, [PERSON], яка народилась 29.06.1973 року, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, параноїдний синдром, внаслідок чого вчиняє дії, що становлять небезпеку для оточуючих та для неї самої. Згідно із заявою [PERSON], матері особи щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, остання просила госпіталізувати [PERSON] в звязку з агресивною та неадекватною поведінкою, викликае поліції кожні пів години, кидається, тощо. Суд зазначає, що самі по собі факти емоційних висловлювань, погроз на адресу оточуючих, відсутність критики до свого психічного стану не можуть слугувати беззаперечною підставою\~того, що особа потребує невідкладної психіатричної допомоги. Однак,\~висновок лікарів-психіатрів містить певні посилання, які дають підстави\~вважати, що\~у [PERSON]\~наявний розлад психічного стану, і у суду не має сумнівів в правильності цих документів, в звязку із чим суд вважає, що стан здоровя [PERSON]\~вимагає невідкладної психіатричної допомоги. Крім того,\~в сенсі\~позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії»\~№ 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації,\~- суд приходить до висновку, що комісією лікарів\~психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня",\~було встановлено у [PERSON]\~такий вид\~тяжкого психічного розладу здоровя,\~який\~свідчить про те, що він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації без її згоди, оскільки страждає важким психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, параноїдний синдром, внаслідок чого вчиняє дії, що становлять небезпеку для оточуючих та для неї самої, не усвідомлює свою хворобу самостійно, а заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок держави. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Повний текст рішення складено 16 січня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved