Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

ТзОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 29 березня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту за № 11134979000. Відповідно до умов вищевказаного договору, банк зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 31 880,00 дол. США на термін з 29 березня 2007 року по 28 березня 2014 року. В забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань за договором між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № б/н від 29 березня 2007 року, згідно якого відповідач передав, а банк прийняв у заставу - автомобіль: тип ТЗ легковий; марка: Volkswagen; Модель: Passat; Номер кузова: [NUMBER]; державний реєстраційний номер: [NUMBER]. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання. Станом на 24 жовтня 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 173 656,75 грн., яка складається з заборгованості по основній сумі - 109 164,09 грн., заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 19 473,39 грн., нарахованих відсотків на дату подачі позову - 20 961,05 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 20 783,32 грн., трьох процентів річних від простроченої суми - 3 274,90 грн. Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило своє найменування на публічне акціонерне товариство. 20 квітня 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТзОВ "Кредекс Фінанс" укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ТзОВ "Кредекс Фінанс" своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11134979000 від 29 березня 2007 року. 20 квітня 2012 року між ТзОВ "Кредекс Фінанс" та ТзОВ "Вердикт Фінанс" укладено договір факторингу № 05/12-КВ, відповідно до якого ТзОВ "Кредекс Фінанс" відступив на користь ТзОВ "Вердикт Фінанс" своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11134979000 від 29 березня 2007 року. На підставі вказаних договорів від 20 квітня 2012 року, позивач набув право вимоги, що виникло з договору про надання споживчого кредиту № 11134979000 від 29 березня 2007 року. На підставі наведеного, просить суд звернути стягнення на предмет застави автомобіль тип ТЗ легковий; марка: Volkswagen; Модель: Passat; Номер кузова: [NUMBER]; державний реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11134979000 від 29 березня 2007 року шляхом продажу вказаного автомобіля ТзОВ "Вердикт Фінанс", з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Судом при розгляді справи встановлено, що 20 квітня 2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12-КВ (а.с. 58-60). Відповідно до п. 2.1 вказаного договору ТзОВ «Кредекс Фінанс» зобов'язалося відступити ТзОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги за кредитами. Також встановлено, що позивач, звертаючись до суду з позовом як новий кредитор за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ставить питання про звернення стягнення на рухоме майно, передані в іпотеку ПАТ «Укрсиббанк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). Грошова вимога - це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму. Відповідно ж до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом Таким чином, вимоги клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі, не можуть бути предметом відступлення за договором факторингу. Відтак вимога позивача про звернення стягнення на передане ПАТ «Укрсиббанк» рухоме майно шляхом набуття ним права власності є протиправною та такою, що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено, що 29 березня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11134979000 (а.с. 8-18). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 31 880 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 160 994 гривень станом на день укладення договору та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Термін надання кредиту з 29.03.2007 року по 28.03.2014 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 11134979000 від 29 березня 2007 року не виконав взагалі. В результаті чого в нього станом на 24.10.2013 року мається заборгованість перед ТзОВ «Вердикт Фінанс» в сумі 173 656,75 гривень, яка складається з заборгованості по основній сумі - 109 164,09 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 19 473,39 гривень, нараховані відсотки на дату подання позовної заяви - 20 961,05 гривень, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 20 783,32 гривень, три проценти річних від простроченої суми - 3 274,90 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Фінанс». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 736,57 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 1 736,57 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] свої зобов`язання за договором № 11134979000 від 29 березня 2007 року не виконав взагалі. В результаті чого в нього станом на 24.10.2013 року мається заборгованість перед ТзОВ «Вердикт Фінанс» в сумі 173 656,75 гривень, яка складається з заборгованості по основній сумі - 109 164,09 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 19 473,39 гривень, нараховані відсотки на дату подання позовної заяви - 20 961,05 гривень, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 20 783,32 гривень, три проценти річних від простроченої суми - 3 274,90 гривень. А також враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Фінанс» заборгованості за кредитним договором та судового збору.

Outcome: partial