Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ "Автомобіліст-96", третя особа - Приватний нотаріус ХМНО [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить: - визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 29.09.2004 між «Блік» та «Автомобіліст» на нежитлові будівлі літ. «О-1» загальною площею 101, 1 кв.м., літ. «П» загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, [ADDRESS], в частині зазначення покупцем ТОВ «Автомобіліст-96», перевівши права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 29.09.2004 між «Блік» та «Автомобіліст» на нежитлові будівлі літ. «О-1» загальною площею 101,1 кв.м., літ. «П» загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за адресою м. Харків, [ADDRESS], на [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на нежитлові будівлі літ. «О- 1» загальною площею 101, 1 кв.м., літ. «П» загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.09.2004 року вона за особисті кошти придбала нежитлові будівлі літ. «О-1» загальною площею 101,1 кв.м., літ. «П», загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за адресою м. Харків, [ADDRESS], але на прохання свого батька, який, як і вона, був засновником ТОВ «Автомобіліст-96» зазначене майно оформлене на ТОВ «Автомобіліст-96». Тривалий час майно підприємства та її особисте майно перебуває у незаконному володінні [PERSON], яка вважає себе директором та учасником ТОВ «Автомобіліст-96». За життя її батько не заперечував та визнавав, той факт, що придбане приміщення по суті є її власністю, вона вільно користувалась ним, мала доступ до приміщень, але на теперішній час [PERSON] заявляє свої претензії на її майно, оформлене на підприємство, захопила його, одноособово розпоряджається ним, такі дії суттєво порушують права позивача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. ТОВ "Автомобіліст-96" надано заперечення проти позову, в яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, чинним законодавством передбачена можливість переведення прав та обов'язків покупця лише на співвласника, а не на будь-яку особу; законом передбачений обов'язок особи, що пред'являє до суду позов про переведення прав та обов'язків покупця внести на депозит суду грошову суму. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності. У судовому засіданні представник відповідача Летючий В.П. вимоги заперечень підтримав у повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа - Приватний нотаріус ХМНО [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 29.09.2004 року між ТОВ «Блік» та ТОВ "Автомобіліст-96" укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, у відповідності до умов якого ТОВ «Блік» зобов'язалось передати майно, а ТОВ "Автомобіліст-96" - прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 5976. Згідно п. 1.2 договору майно, що відчужується, складається з нежитлових будівель літ. «О-1» загальною площею 101,1 кв.м., літ. «П», загальною площею 32,4 кв.м., розташованих за адресою м. Харків, [ADDRESS]. Пунктом 2.1 договору визначено, що ціна продажу нежитлової будівлі вчиняється за 2805,10грн., які покупець зобов'язується перерахувати на рахунок продавця протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору та акта приймання-передачі до нього. У відповідності до акту приймання-передачі, 29.09.2004 року ТОВ «Блік» передало, а ТОВ "Автомобіліст-96" прийняло нежитлові будівлі літ. «О-1» загальною площею 101,1 кв.м., літ. «П», загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за адресою м. Харків, [ADDRESS]. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності за ТОВ "Автомобіліст-96" право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано у КП «харківське МБТІ» 04.04.2007 року. Матеріали справи також містять копію квитанції № 44 від 01.10.2004 року, згідно якою на рахунок ТОВ «Блік» перераховано 2805,10грн., платником вказана [PERSON], призначення платежу - покупка приміщення ТОВ «Автомобіліст-96», рег. № 5976 від 29.09.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ч.ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому згідно роз'яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Приписами ч. 1 ст. 26 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору купівлі-продажу від 29.09.2004 року були ТОВ «Блік» та ТОВ "Автомобіліст-96", при цьому ТОВ «Блік» у якості відповідача до участі у справі позивачем не залучено. Частиною 1 ст. 33 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем до участі у справі у якості відповідача не залучено особу, що має відповідати за позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, сторону правочину ТОВ «Блік». Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні 23.12.2014 року судом з урахуванням приписів зазначених норм роз'яснено представнику позивача [PERSON] його право заявити клопотання про залучення до участі у справі у якості відповідача ТОВ «Блік», однак зазначеного клопотання заявлено не було. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З огляду на викладене, суд позбавлений можливості розглянути позовні вимоги про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу від 29.09.2004 між ТОВ «Блік» та ТОВ «Автомобіліст», оскільки до участі у справі у якості відповідача не залучено сторону правочину - ТОВ «Блік». На підтвердження пояснень щодо ліквідації зазначеної особи представником позивача доказів не надано. У відповідності до ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому позивачем в порушення приписів ст. 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів належності їй частки у праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі літ. «О- 1» загальною площею 101, 1 кв.м., літ. «П» загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, [ADDRESS]. З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу від 29.09.2004 року, укладеним між ТОВ «Блік» та ТОВ «Автомобіліст», на [PERSON], відсутні. Не підлягають задоволенню і як похідні від розглянутих вище позовні вимоги про визнання за [PERSON] право власності на нежитлові будівлі літ. «О-1» загальною площею 101, 1 кв.м., літ. «П» загальною площею 32,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, [ADDRESS]. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed