Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ободівка-Агро" (далі - ТОВ "Ободівка-Агро"), третя особа - державний реєстратор Бершадської міської ради Вінницької області Красиленко\~Сергій Миколайович про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації договору оренди землі від 01.01.2016 року мотивуючи позов тим, що в 01.10.2007 року між нею та ТОВ "Ободівка-Агро" укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах" за № 0408804000965 від 08.05.2008 року строком на 10 років до 01.10.2017 року. В 2017 році від представників ТОВ "Ободівка-Агро" отримала примірник договору оренди землі від 01.01.2016 року, про існування якого її не було відомо та якого вона не підписувала. Вважає, що договір оренди землі від 01.01.2016 року №638-Б є недійсним так, як вона його не підписувала і на підписання якого нікого не уповноважувала, тобто відсутнє її волевиявлення на підписання даного договору. Просить визнати договір оренди землі від 01.01.2016 року №638-Б недійсним, скасувати державну реєстрацію та стягнути судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчить повідомлення поштового відправлення, заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не подавав. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи без його участі та участі позивача, позов підтримує повністю, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Третя особа державний реєстратор Бершадської міської ради Вінницької області Красиленко\~С.М. в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчить повідомлення поштового відправлення, заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не подавав. Згідно ст.128 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився, причин суду не повідомив, представник позивачки не заперечує проти заочного вирішення справи, тому за таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1.9173 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Між позивачем та ТОВ "Ободівка-Агро" 2007 року укладено договір оренди вищезазанченої земельної ділянки строком на 10 років до 01.10.2017 року. Вказаний договір був зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах" 08.05.2008 року за № 0408804000965. Як вбачається з договору оренди землі №638-Б від 01.01.2016 року між [PERSON] та ТОВ "Ободівка-Агро" укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років та зареєстрованого 06.07.2016 року за №15325966 державним реєстратором Бершадської міської ради Вінницької області Красиленко С.М., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.07.2016 року за № 63144999. Відповідно висновку судових експертів № 2506/2507/18-21 від 03.07.2018 року підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі №638-Б від 01.01.2016 року укладеного між [PERSON] та ТОВ "Ободівка-Агро" виконаний не самою [PERSON], а іншою особою. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та п'ятою статті 203 ЦК України. Частинами 3, 4, 5 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивачки [PERSON] на встановлення її цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у її власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки в матеріалами справи, а саме висновком судових експертів № 2506/2507/18-21 від 03.07.2018 року доведено, що позивачка не підписувала договір оренди землі від 01.01.2016 року №638-Б та не надавала відповідних повноважень іншій особі на її підписання, що свідчить про недійсність вищезазначеного договору. Факт не укладення [PERSON] спірного договору оренди землі, відповідачем не спростовані. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачкою на оплату за проведення технічної та почеркознавчої експертизи в сумі 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень та сплату судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., які документально підтверджені.

Outcome: approved