Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання буд.№3 та земельної ділянки площею 0,0693 га, розташованих по вул.Герцена м.Ніжина Чернігівської області, об"єктами права спільної сумісної власності сторін та визнання права власності на 1 / 2 частку даного будинку та на 1 / 2 частку земельної ділянки, з посиланням на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2006 року, згідно договору дарування житлового будинку від 21 серпня 2001 року відповідач отримав будинок за вищевказаною адресою площею 14,1 кв.м, який мав вигляд «шевченківської хати», у 2009 році даний будинок знесений. З 2009 року спільними зусиллями сторін та їх батьків вели будівництво двохповерхового будинку, який у 2014 році введений в експлуатацію. 21 серпня 2014 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на імя відповідача, також останній приватизував земельну ділянку та отримав акт про право власності серії ЯМ №806982 від 27 вересня 2012 року. Позивач має право на 1 / 2 частку вказаного будинку та 1 / 2 частку земельної ділянки, які є об»єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя. Просить позов задовольнити. Згідно заяв від 25 жовтня 2018 року позивач [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності; відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Із врахуванням заявлення клопотання про розгляд справи за відсутності всіма учасниками справи, судовий розгляд справи в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.\~ \~ \~ \~ Враховуючи надані сторонами докази суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до положень ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Аналогічні норми передбачені також в ст.ст.22, 28 КпШС України, який діяв з 01 січня 1970 року і втратив чинність 27 липня 2010 року. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2006 року. Згідно копії договору дарування жилого будинку від 21 серпня 2011 року відповідач [PERSON] є обдарованим щодо буд. 3 по вул. Герцена м.Ніжина Чернігівської області, жила площа будинку-14,1 кв.м. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 21 серпня 2014 року відповідач [PERSON] є власником буд. 3 по вул. Герцена м.Ніжина Чернігівської області, житлова площа будинку-66,4 кв.м., державна реєстрація права власності проведена 21 серпня 2014 року. Згідно копії державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ №806982 наявні відомості про його видачу відповідачу [PERSON] 20 вересня 2012 року на підставі рішення Ніжинської міської ради від 17 серпня 2012 року на земельну ділянку площею 0,0693 га за адресою: м.Ніжин, вул.Герцена, 3, цільове призначення-для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно реєстраційної відмітки у паспорті громадянина України позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання у [INFO] з 18 листопада 2006 року. Довідкою виконавчого комітету Ніжинської міської ради №1355 від 15 травня 2018 року встановлено, що за адресою: м.Ніжин, вул.Герцена, буд.3 зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON], їх діти: [PERSON] та [PERSON]. Із врахуванням викладеного та положень ст.22 КпШС України, аналогічних приписів ст.60 СК України, вищезазначений будинок та земельна ділянка, які набуті за час шлюбу сторін, є їх спільною сумісною власністю і на підставі ст.70 СК України частки майна подружжя є рівними-по 1 / 2 частці, що є підставою для визнання даного будинку та земельної ділянки об"єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя, та визнання за позивачем права власності на їх 1 / 2 частку, залишивши за відповідачем право власності на 1 / 2 частку будинку та земельної ділянки. Позивач має право та інтерес до належної їй 1 / 2 частки будинку та земельної діялнки, визначення даної частки має правове визначення. При вирішення даної справи судом також враховується Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року по справі №1-10/2004, відповідно до якого поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст.4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206\~ЦПК\~України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved