Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, [PERSON] ) звернувся до АТ КБ з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з ним підписала заяву № б/н від 08.10.2010 року, згідно якої отримав(-яа) кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленої кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами наданий банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про. надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.,1.1.2,3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку . Таким чином. Банк свої зобов`язання за Договором, виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. Таким чином, у порушення п.2,1.1.5.5 Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відсоткова ставка змінювалась із 01.09.2014 р, до розміру 34,8% річних, із 01.04.2015 р. до розміру 43,2% річних. Зміна розміру відсотків повністю узгоджується, із діючим законодавством оскільки при такій зміні розмір існуючих зобов`язань не збільшується оскільки підвищена відсоткова ставка застосовується лише до тих майбутніх операцій по використанню кредитною ліміту, що здійснені після зміни розміру відсоткової ставки, що передбачено п. 2.1.1.2.10., а саме - за користування кредитом (за виключенням Пільгового періоду) Клієнт сплачує Банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. З 01.04.2019 р. впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати, процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч,2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштам на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями , що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 15.12.2015 року має заборгованість - 227121,18 грн., з яких: 10680,37 грн.. - заборгованість за тілом, кредиту, 1921,28 грн., - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 214519,53 грн. - нарахована пеня. Однак позивач просить стягнути з відповідача 10680,37 грн.. - заборгованість за тілом, кредиту, 1921,28 грн., - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України та 123338,82 грн. - заборгованість по пені за період з 08.10.2010 по 01.03.2019р.. В судове засідання представники позивача не з`явились, згідно клопотання у позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, згідно поданого клопотання представника відповідача просила справу розглянути у її відсутність. Окрім того, відповідачем поданий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позовні вимоги не визнає, оскільки з її картки були зняти кошти невідомою особою. За даним фактом відкрито кримінальне провадження. Вона також зверталась письмово до Банку з проханням не нараховувати відсотки, проте її проханням було проігноровано. Відповідачка також посилається на те, що їй не було відомо про всі умови кредитування, а на її карку було відкрито ліміт лише на 500 гривень. Окрім того, вона просила застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з ним підписала заяву № б/н від 08.10.2010 року. В анкеті-заявці є посилання на те, що відповідачка отримала кредитну карту «Універсальна», а також їй був встановлений кредитний ліміт у розмірі 500 гривень. (а.с.12) З роздруківки руху коштів на картковому рахунку вбачається, що відповідачка з 08.10.2010 року користувалась карткою для здійснення невеликих побутових операцій. Судом встановлено, що 16.09.2015р. з карткового рахунку відповідачки було знято суму у розмірі 3000 гривень, 3000 грн., 3000 грн., 2050 грн.. (за телеком послуги). (а.с. 107) 08.11.2015 р. Відповідачка звернулась з заявою до служби внутрішньої безпеки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та сповістила про крадіжку грошей з її карткового рахунку. (а.с. 59) Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 19.10.2015 р. відкрите кримінальне провадження № 12015160490006141 за ст. 190 ч. 1 КК України. (ЖЕО 33354 від 19.10.2015р). У Витягу з кримінального провадження зазначено, що 16.09.2015 р. в період з 10 до 16 години невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном на суму 8110 грн.. (а.с. 58) З наданого розрахунку заборгованості та руху коштів по картковому рахунку вбачається, що після 16.09.2015р. відповідачка коштів з картки не знімала, а також не погашала заборгованість. Банком, починаючи з 01.11.2015р. почались нараховуватись штрафні санкції за несплату боргу. (а.с.107) Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачу достовірно було відомо про наявність заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідачка не вносила кошти на погашення заборгованості з вересня 2015р., а також повідомила Банк про факт викрадення коштів. В той же час, з позовом до відповідачки позивач звернувся лише у лютому 2020р. (а.с. 2) Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що перебіг позовної давності у даних правовідносин необхідно починати з 01.11.2015р., тобто з початком нарахування штрафних санкцій позивачем. Позивач звернувся з позовом до відповідачки лише у лютому 2020р. (а.с. 2) Отже за загальним правилом ч. 1 ст. 257 ЦК України, строк позовної давності сплинув у листопаді 2018р.. У своєму відповіді на відзив позивач посилається на те, що позовна давність між сторонами була встановлено у термін 50 років, згідно з п. 1.1.7.31 « Умов». Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторі н. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В судовому засіданні встановлено, що самостійного договору про збільшення позовної давності між сторонами на укладалось. Суд вважає, що неможливо прийняти до уваги твердження позивача, що між сторонами була встановлена домовленість про строк позовної давності у 50 років. Так анкета-заява, яка була підписана відповідачкою не містить жодного пункту про строки позовної давності. Відповідачка посилається на те, що вона не отримувала, а також не підписувала «Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК", згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування. З матеріалів справи вбачається, що «Умови та Правила» не були додатком до анкети-заяви від 08.10.2010 р.. надані до справи «Умови та Правила надання банківських послуг» не датовані, тому неможливо зробити висновок про те, чи діяли вони на час виникнення правовідносин між сторонами. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи надання кредиту, які визначають розмір відсотків, штрафів, пені, термін дії договору, а також строки платежів за кредитом, не містять підпису відповідачки, тому їх. не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Невід`ємною частиною кредитного договору є Пам`ятка клієнта, яка видається позичальнику, визначає, зокрема умови кредитування, вид кредитної картки. Така Пам`ятка позивачем не надана, відповідачкою не підписувалась Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися На кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В ч.З ст. 1056-1 ЦК України станом на 08.10.2010 р. зазначено : Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. В анкеті-заяві № б/н від 08.10.2010 р. процентна ставка не зазначена. У цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення' зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач не надав підтверджень, що саме додані ним Витяг з Тарифів та Витяг з Умов були надані мені 08.10.2010 р. для ознайомлення і погодження, а також те, що вказані документи на 08.10.2010 р. взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019р. по справі 342/180/17-ц встановила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, між сторонами була письмова домовленість про встановлення строку позовної давності у 50 років, то даних правовідносин слід застосувати положення ч. 1 ст. 257 ЦК України. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, оскільки строк позовної давності сплинув у листопаді 2018р., то позові вимоги слід залишити без задоволення у зв`язку за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed