Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВТБ Банк», ПП «Технокомплекс-сервіс» з позовом про визнання іпотечного договору недійсним, в якому зазначив, що він є одним із співзасновників та співвласників ПП «Технокомплекс-сервіс». Іншим співзасновником та співвласником є [PERSON] 7.09.2012 року ПАТ «БТБ Банк» уклало з ПП «Технокомплекс-сервіс» іпотечний договір № 179.181-28/12-Д13, предметом якого є нежитлова будівля, що розташована по [ADDRESS], що належить ПП «Технокоплекс-сервіс» на праві власності. В протоколі засідання №5 власників ПП «Технокомплекс-сервіс» від 30.08.2012 року вказано, що він надав згоду на укладення даного іпотечного договору, однак участі у зборах власників він не приймав та протоколу не підписував. Оскільки він є співвласником предмету іпотеки, а згоди на передачу його в заставу він не давав, прохає визнатинедійсним іпотечний договір від 07.09.2012 року за №179.181-28/12-Д13, виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис стосовного нерухомого майна, що було предметом іпотечного договору та стягнути судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала та пояснила, що нежитлова будівля по [ADDRESS] придбана ПП «Технокомплекс-сервіс» 10.09.2009 року. [PERSON] та [PERSON] є співзасновниками та співвласниками даного підприємства, а отже і всього майна, придбаного цим підприємством, тобто є їхньою спільною сумісною власністю. Під час проведення зборів співвласників ПП «Технокомплекс-сервіс» від 30.08.2012 року, на яких вирішувалося питання про передачу в іпотеку цієї нежитлової будівлі, він присутнім не був, оскільки перебував на відпочинку в АР «Крим». Протоколу зборів співвласників №5 він не підписував, тобто згоди на передачу майна підприємства в іпотеку він не давав. Прохала позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ВТБ Банк» надав суду заяву, в якій позов не визнав. У раніше наданих поясненнях та письмових запереченнях зазначив, що ПП «Технокомплекс-сервіс» є єдиним власником нежитлової будівлі, що розташована в [ADDRESS], яка є предметом іпотечного договору від 07.09.2012 року за №179.181-28/12-Д13. Згідно Статуту ПП «Технокомплекс-сервіс» директор діє та укладає угоди без довіреності від імені підприємства, та вирішує всі питання оперативно-господарської діяльності підприємства, у тому числі розпоряджається майном підприємства (п.7.11., 7.11.3 Статуту). Тому, директору даного підприємства [PERSON] для укладення спірного іпотечного договору не потрібно було будь-яких додаткових дозволів та згод від власників підприємства, оскільки цими повноваженнями директор наділений згідно з положеннями статуту. Прохав у позові відмовити. Представник відповідача ПП «Технокомплекс-сервіс», будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суд не повідомив. Третя особа-державний нотаріус Кобеляцької державної нотаріальної контори Чернявський Ю.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено 05.06.2009 року зареєстровано приватне підприємство «Технокоплекс-сервіс», засновниками та власниками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 175-182). 10.09.2009 року між ТОВ «Агрофірма Прапор» та ПП «Технокоплекс-сервіс» укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі по [ADDRESS] (а.с.8-9). Як вбачається із Статуту, підприємство є власником майна, що йому належить. Підприємство здійснює відповідно до чинного законодавства володіння, користування і розпорядження майном, що є в його власності (п.2.4.). Згідно Статуту підприємства розмір статутного фонду не визначено, вклади засновників підприємства відсутні (а.с.176). Відповідно до ст.55 ГК України суб'єктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, та фізичні-особи-громадяни, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці. Однією з організаційних форм господарювання є підприємство (ст.62 ГК України). Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (ст. ст. 62, 66 ГК України). Згідно ст. 66 ГК України джерелами формування майна підприємства є також майно, придбане в інших суб»єктів господарювання, організації та громадян у встановленому законодавством порядку. Ст. 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. Таким чином, єдиним власником даної нежитлової будівлі є ПП «Технокомплекс-сервіс» (а.с.174). Майно не може одночасно перебувати у власності інших осіб. 7.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ПП «Технокоплекс-сервіс» укладено іпотечний договір №179.181-28/12-Д13, посвідчений 7.09.2012 року Чернявським Ю.В., державним нотаріусом Кобеляцької ДНК, зареєстровано в реєстрі за №1-2399, предметом якого є нежитлова будівля по [ADDRESS]. Договір іпотеки від ПП «Технокомплекс-сервіс» підписано директором [PERSON], який діє на підставі Статуту (а.с.10-17). Згідно протоколу №1 зборів засновників приватного підприємства "Технокомплекс-сервіс" від 03.06.2009 р. та наказу ПП "Технокомплекс-сервіс" директором підприємства призначено [PERSON] (а.с.182, 183). Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно п.7.7.Статуту ПП «Технокомплекс-сервіс» виконавчим органом підприємства є дирекція, яку очолює виконавчий директор. Директор вирішує усі питання діяльності підприємства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції власників. П.7.11. та п. 7.11.3. Статуту визначають, що директор діє та укладає угоди без довіреності від імені підприємства, та вирішує всі питання оперативно-господарської діяльності підприємства, у тому числі розпоряджається майном підприємства. (а.с.175-181). Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" та ст. 572 Цивільного кодексу України, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пунктом 6.2. іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання за домовленістю сторін та шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу. Таким чином, іпотечний договір містить умови, які при порушенні основного зобов'язання чи самого іпотечного договору передбачають можливість відчуження нерухомого майна на користь відповідача чи третіх осіб. Як вбачається з аналізу норм чинного законодавства, відчуження майна в цивільному праві є будь-які дії особи, внаслідок вчинення яких така особа у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що їй належить, а в контексті частини 2 ст. 92 та ст. 509 ЦК України під відчуженням необхідно розуміти і взяття на себе зобов'язання, наслідком невиконання якого буде втрата такого майна. Зважаючи на викладені вище положення Статуту ПП «Технокомплекс-сервіс» та умови іпотечного договору, суд дійшов висновку, що директор ПП «Технокомплекс-сервіс» вправі був без довіреності укладати та підписувати від імені підприємства іпотечний договір. Відсутність згоди позивача [PERSON] на передачу нерухомого майна в іпотеку, що належить ПП «Технокомплекс-сервіс» не є підставою для визнання цього договору недійсним, оскільки позивач не є співвласником нежитлової будівлі, яка передана в іпотеку, а отже його згоди на укладення іпотечного договору не передбачено. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи з цього не підлягає задоволенню вимога про виключення з Державного реєстру іпотек реєстраційного запису стосовно нерухомого майна, що є предметом іпотечного договору та вимога про стягнення судового збору.

Outcome: dismissed