Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

у квітні 2019 року [PERSON] звернулась у суд з позовом до ТОВ «Рієлтіс - Плюс» про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що їй на праві власності належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 серпня 2004 року приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. Вказане приміщення було передано в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1235pvi-08-04 від 17.08.2004 р., укладеним між позивачем та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", на підставі договору іпотеки від 29.09.2004 р. Згідно договору про внесення змін та доповнень по договору іпотеки від 16.04.2014 р. строк виконання основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, встановлений до 15.04.2019 р. Повідомлень про заміну сторони кредитора за кредитним та/або іпотечним договором, про усунення порушень, про дострокове виконання зобов`язань позивач не отримувала, проте в червні 2017 року між ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит" та ТОВ "Рієлтіс - плюс" був укладений договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, на підставі якого приватним нотаріусом КМНО Антиповою Н.В. було зареєстровано іпотекодержателем належного позивачу майна ТОВ "Рієлтіс - плюс". 30.11.2017 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Київської філії КП "Новозаводське" Павленко К.В. (індексний номер 38442136) право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за ТОВ "Рієлтіс - плюс" в порядку позасудового звернення стягнення. 12.01.2018 р. ТОВ "Рієлтіс - плюс" уклало з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного нежилого приміщення, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І. Наказом Міністерства юстиції України № 553/5 від 27.02.2018 р. за скаргою [PERSON] було скасовано рішення про реєстрацію права власності на приміщення за [PERSON] та ТОВ "Рієлтіс - плюс", відновлено в реєстрі запис про право власності позивача. В Державний реєстр за заявою [PERSON] внесені відомості про судову заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій зі спірним нерухомим майном. Проте у вересні 2018 року з Інформаційної довідки № 138651290 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізналася, що право власності на належне їй нерухоме майно повторно зареєстровано за ТОВ "Рієлтіс - плюс" на підставі рішення (індексний номер 40860178) від 27.04.2018 р. державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Диниса П.В. Оскільки належне позивачу нерухоме майно незаконно вибуло з її володіння, незважаючи на судові заборони та без дотримання визначеного законодавством порядку позасудового звернення стягнення, у жовтні 2018 року [PERSON] зверталася зі скаргою до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України, однак в розгляді цієї скарги було відмовлено у зв`язку з наявністю судових спорів в судах України. Позивач вважає, що перехід права власності на нерухоме майно до ТОВ "Рієлтіс - плюс" 27.04.2018 р. відбувся всупереч діючим судовим заборонам, інформація про які містилась, як в Єдиному державному реєстрі судових рішень, так і відповідних розділах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також зазначає, що договір іпотеки, укладений між позивачем та ПАТ "Банк "Фінанси і Кредит" 29.09.2004 р., не містив правових підстав для переходу права власності на нерухоме майно до ТОВ "Рієлтіс - плюс" в позасудовому порядку. Крім того, ТОВ "Рієлтіс - плюс" не було дотримано порядку позасудового звернення стягнення на нерухоме майно, що визначений чинним законодавством. Звернення стягнення відбулося за відсутності оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття ТОВ "Рієлтіс - плюс" у власність предмета іпотеки. На момент звернення стягнення на належне позивачу майно іпотека цього майна була припинена в силу закону, а ТОВ "Рієлтіс - плюс" всі свої права щодо нерухомого майна відчужило іншій особі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (т. 1 а.с. 69) 26.06.2019 року ТОВ "Рієлтіс - плюс" надіслав до суду відзив на дану позовну заяву. (т. 1 а.с. 99) Просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2018 р. про заборону вчинення реєстраційних дій була виконана та дана інформація була внесена до державного реєстру. Єдина заборона на вказане нерухоме майно, яка наявна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна - договір іпотеки від 29.09.2004 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. Підпунктом 11.3.1 договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов"язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку", тому твердження позивача про те, що договір іпотеки не містить правових підстав для переходу права власності на нерухоме майно до ТОВ "Рієлтіс плюс" в позасудовому порядку, не відповідає дійсності. 06 липня 2017 р. ТОВ "Рієлтіс - плюс" на адреси позивача засобами поштового зв"язку з повідомленням про вручення було направлено вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, в якій товариство повідомило позивача про те, що в разі невиконання нею даної вимоги ТОВ "Рієлтіс плюс" буде вимушене звернути стягнення на іпотечне майно, зокрема нежиле приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127, не передбачає подання державному реєстратору звіту про оцінку іпотечного майна для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. (т. 1 а.с. 178) 22.10.2019 р. третя особа [PERSON] подав заяву про те, що він підтримує позовні вимоги [PERSON] (а.с. 233) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2019 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог до ТОВ "Рієлтіс плюс" про витребування майна з чужого незаконного володіння. (т. 1 а.с. 239) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року позов [PERSON] до ТОВ "Рієлтіс Плюс", треті особи - [PERSON] та [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння, залишено без задоволення. Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року дану цивільну справу повернуто до Голосіївського районного суду м. Києва для постановлення додаткового рішення, оскільки постановлене судове рішення не містить відомостей про розгляд позовних вимог [PERSON] , заявлених до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Диниса П.В. про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію речових прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідач ТОВ "Рієлтіс плюс" в судове засідння не забезпечив явку свого представника, просить розглянути справу без участі представника товариства. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки, постановлене Голосіївським районним судом м. Києва 21 травня 2020 року рішення не містить відомостей про розгляд позовних вимог [PERSON] , заявлених до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Диниса П.В. про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію речових прав, а сторони подавали докази та надавали пояснення щодо вказаної позовної вимоги, суд надходить до висновку про необхідність постановлення додаткового рішення у даній цивільній справі. Судом встановлено, що 17.08.2004 р. між [PERSON] та ПАТ "Банк" Фінанси та Кредит" був укладений кредитний договір № 1235pvi, за умовами якого позивач отримала у тимчасове користування 150 000 доларів США строком до 17 серпня 2009 року та зобов`язувалася сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 16% річних. (а.с. 17 т.1) В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 29.09.2004 р. був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., за умовами якого позивач передала в іпотеку банку нежитлове приміщення № 5 (в літ. А) на 1 першому поверсі, яке розташоване за адресою : [ADDRESS] , що належало їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 17 серпня 2004 року приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. (а.с. 24-27 т. 1) (далі - Договір іпотеки). Згідно договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 16.04.2014 р. строк виконання основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, встановлений до 15.04.2019 року. (а.с. 31 т. 1) 03 липня 2017 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ТОВ "Рієлтіс плюс" був укладений договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 29 вересня 2004 року приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. (а.с. 76), на підставі якого ТОВ "Рієлтіс плюс" набув статусу іпотекодержателя належного позивачу нежитлового приміщення (а.с. 114-121 т. 2). 30.11.2017 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Київської філії КП "Новозаводське" Павленко К.В. (індексний номер 38442136) право власності на вищевказане нежиле приміщення було зареєстровано за ТОВ "Рієлтіс плюс" в порядку позасудового звернення стягнення. 12.01.2018 р. ТОВ "Рієлтіс плюс" уклало з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І. (а.с. 79-82 т. 2) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2018 р., залишеною без змін постановою від 20 червня 2018 року Апеляційного суду м. Києва, з метою забезпечення позову [PERSON] про визнання протиправним і скасування рішення вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам відповідних реєстраційних органів, державних адміністрацій, ... а також всім приватним нотаріусам та всім державним нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Наказом Міністерства юстиції України № 553/5 від 27.02.2018 р. за скаргою [PERSON] було скасовано рішення про реєстрацію права власності на приміщення за [PERSON] та ТОВ "Рієлтіс плюс", відновлено право власності [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.2018 р. з метою забезпечення позову [PERSON] про визнання права власності та поділ майна подружжя вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зокрема нежитлове приміщення № 5, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо прав на зазначене вище нерухоме майно. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2018 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] про визнання права власності та поділ майна подружжя змінено заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.2018 р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення № 5, розташоване у будинку [ADDRESS] . Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо прав на зазначене вище нерухоме майно. 27.04.2018 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Диниса П.В. (індексний номер 4086178) право власності на вищевказане нежиле приміщення повторно було зареєстровано за ТОВ "Рієлтіс плюс" в порядку позасудового звернення стягнення. (а.с. 105 т. 2) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2019 р. постановлено зняти заборону будь-яким особам державним реєстраторам відповідних реєстраційних органів, державних адміністрацій, окрема але не виключно державним реєстраторам та державним реєстраторам Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, територіальних органів Державного департаменту реєстрації Міністерства юстиції України, а також всі приватним нотаріусам та всім державним нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення № 5, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40860178 від 27 квітня 2018 року, прийняте державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Динисом П.В. , посилаючись на те, що перехід права власності відбувся всупереч діючим судовим заборонам; договір іпотеки від 29.09.2004 року не містив правових підстав для переходу права власності на нерухоме майно до ТОВ «Рієлтіс плюс» в позасудовому порядку; ТОВ «Рієлтіс плюс» не було дотримано порядку позасудового звернення стягнення на нерухоме майно; звернення стягнення відбулось за відсутності оцінки майна; на момент звернення стягнення на майно, іпотека майна була припинена в силу закону. Проте, з такими доводами позивача суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до умов п. 8.4.8 договору іпотеки, укладеного 29 вересня 2004 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] , Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання Іпотекодавецм будь-яких умов основного зобов`язання, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати ануїтетних платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобов`язання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право на звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває також, якщо Іпотекодержатель, відповідно до п. 3.4 основного зобов`язання ( кредитного договору) заявить Іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у п. 3.2 основного зобов`язання (кредитного договору), а Іпотекодавець не виконає зазначене зобов`язання. Згідно змісту п.п. 8.4.15, 10, 11 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору. За вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду (п.п 11.1); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.п 11.2); згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п.п. 11.3.1 та 11.3.2 пункту цього договору: задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п.п. 11.3.1); продаж Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, у даному конкретному випадку договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким є застереження, що міститься в п.п. 11.3.1 та 11.3.2 Договору іпотеки, визначено можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку». Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції Закону, що діяла на момент спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За змістом ст. 36 вказаного Закону встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. За змістом ст. 37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції Закону, що діяла на момент прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення від 27 квітня 2018 року) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно з частиною першої статті 11 вказаного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статтях 37, 38 Закону України "Про іпотеку" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. З матеріалів справи вбачається, що станом на 2 червня 2017 року загальний розмір заборгованості позивача за кредитним договором № 1235pvi-08-04 від 17.08.2004 р. складав 18 986 029,04 грн. ТОВ "Рієлтіс - Плюс" 06 липня 2017 року на адреси позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості. (а.с. 122-133 т. 1). Відповідно до змісту вказаної вимоги товариство запропонувало позивачу в тридцятиденний строк виконати порушене зобов`язання, а також повідомило позивача про те, що в разі невиконання нею даної вимоги ТОВ "Рієлтіс Плюс" буде вимушене звернути стягнення на іпотечне майно, а саме нежитлове приміщення № 5 у будинку [ADDRESS] . Проте, вказана вимога/іпотечне повідомлення повернулося на адресу товариства у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Наведені обставини та докази на їх обґрунтування, що містяться в матеріалах цивільної справи, спростовують твердження позивача про те, що перехід права власності відбувся всупереч діючим судовим заборонам; договір іпотеки від 29.09.2004 року не містив правових підстав для переходу права власності на нерухоме майно до ТОВ «Рієлтіс плюс» в позасудовому порядку; ТОВ «Рієлтіс плюс» не було дотримано порядку позасудового звернення стягнення на нерухоме майно, звернення стягнення відбулось за відсутності оцінки майна. За вказаних обставин, суд надходить до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40860178 від 27 квітня 2018 року, прийнято державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Динисом П.В. у відповідності та на підставі вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Передбачені законом підстави для визнання його протиправним та скасування судом відсутні. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2019 р. у справі № 752/4653/18 було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якої сторонами визнавалося право власності на 1/2 частину приміщення № 5 (в літ. А) у будинку [ADDRESS] за [PERSON] і на 1/2 частину вказаного приміщення - за [PERSON] (а.с. 208 т.2) 05.07.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2019 р. державний реєстратор КП "Реєстратор" м. Київ Гармаш К.Б. зареєструвала 1/2 права власності спірного приміщення за [PERSON] та 1/2 частину за [PERSON] 07.08.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Косенко М.О., предметом якого є спірне нежитлове приміщення. Номер запису про іпотеку: 32717205. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 48129604 від 07.08.2019 р. Номер запису обтяження: 32717098 від 07.08.2019 р., індексний номер рішення про реєстрацію обтяження: 48129492 від 07.08.2019 р. Вид обтяження - заборона на нерухоме майно. Також 07.08.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Косенко М.О., предметом якого є спірне нежитлове приміщення. Номер запису про іпотеку: 32717392. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48129822 від 07.08.2019 р. Обтяження - заборона на нерухоме майно. Номер запису про обтяження - 32717292. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48129733 від 7.08.2019 р. (а.с. 203 т.2) Таким чином, реєстрація права власності ТОВ "Рієлтіс Плюс" від 27.04.2018 р. на час судового розгляду даної справи скасована.

Outcome: dismissed