Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Державної архітектурно-будівельної інспекції в Україні в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, як правонаступника Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, треті особи: Львівська міська рада, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське Обласне Державне Комунальне Бюро технічної інвентаризації, Управління Державної Реєстрації Львівської міської ради, Четверта Львівська Державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Урумова Ж.М., Інспекція Державного архітектурного контролю м. Львова про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про реєстрацію права власності на квартиру, зобов`язання привести квартиру до попереднього стану. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони являються співвласниками житла за адресою: [ADDRESS] . Спільними приміщеннями вони користуються з [PERSON] , а також з ними проживають члени їх сім`ї - [PERSON] та [PERSON] . На початку жовтня 2016 року в кімнаті затоплено кут стелі, в коридорі затоплена стіна, в кімнаті - кут стелі і стіни, в кухні затоплено стелю, а також затоплено і балкони. В подальшому їм стало відомо, що власником квартири, яка знаходиться над квартирою №8 - №10 за вищевказаною адресою є [PERSON] , яка набула вказане житло у власність по договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] , який у свою чергу був обдаровуваним цим житлом його матір`ю - [PERSON] . Як зазначається позивачами, у 2004 році [PERSON] намагалась здійснити реконструкцію належного їй житла за рахунок розширення площі її квартири за рахунок площі спільного горища, однак через ненадання згоди сусідів, дозвіл на виконання будівельних робіт було скасовано інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області. Вважають також, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане [PERSON] , фактично зареєстроване на неіснуючий об`єкт нерухомості. В подальшому, у 2016 році, [PERSON] розпочала фактичну реконструкцію квартири №10 за рахунок площі спільного горища, в результаті чого позивачам завдано збитків пошкодженням належного їм майна. Згодом, позивачам стало відомо також, що право власності на ніби-то реконструйовану квартиру №10 набуте [PERSON] у 2014 році як на об`єкт будівництва третьої категорії складності через подання до Держархбудінспекції у Львівській області декларації про готовність об`єкта до експлуатації, однак, так як даний будинок являється пам`яткою архітектури місцевого значення, прийняття в експлуатацію повинно здійснюватись, на їх думку, на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката, відтак, вважають, що узаконення реконструкції відбулось шляхом незаконного заниження категорії складності без отримання передбачених законом документів. Вважають вищевказані дії відповідачів та вчинені ними правочини незаконними, а договори, в результаті яких відбулась зміна власників житла такими, що повинні бути визнані судом недійсними. Уточнивши позовні вимоги, просять суд скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта за адресою: [ADDRESS] до експлуатації, що проведена Департаментом державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області у вересні 2014 року за № ЛВ 143142480468, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.10.2015 року на квартиру [ADDRESS] , видане [PERSON] реєстраційною службою ЛМУЮ 07.10.2015 року та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №74435646101 цього ж дня, визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] по договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 14.03.2016 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.04.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Урумовою Ж.М., зареєстрованим за №1040, визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію такого права власності на майно індексний №29495638 від 04.05.2016 року за [PERSON] по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.04.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Урумовою Ж.М., зареєстрованим за №104, зобов`язати [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] до попереднього стану, а саме стану квартири, згідно технічного паспорту, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 01.11.2002 року, вивільнити спільні приміщення горища, зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод позивачам у користуванні спільними приміщеннями горища будинку [ADDRESS] , стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, зокрема сплачений судовий збір, витрати на проведення експертизи та витрати на правову допомогу. Не погоджуючись з позовними вимогами, представник відповідача [PERSON] - адвокат Сеньків А.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що твердження позивачів про відсутність в натурі спірної квартири як на момент дарування [PERSON] , так і на момент продажу квартири [PERSON] не відповідає дійсності та спростовується технічним паспортом та висновком експертизи, з якого вбачається, що така квартира існує та знаходиться на стадії проведення ремонтних робіт, а придбана була вже реконструйованою та мала площу 178 кв.м., натомість горище вказаного будинку припинило своє існування та об`єкт права власності вже не існує. Заперечуються також і твердження позивачів про фіктивність здійснених правочинів, оскільки [PERSON] оплатила за придбану квартиру грошові кошти та набула останню у власність. Щодо позовної вимоги позивачів про зобов`язання [PERSON] привести горище до попереднього стану, вважає, що така не підлягає до задоволення з огляду на відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири №10 площею 178 кв.м. Щодо позовних вимог позивачів про скасування реєстрації дкларації, свідоцтва на право власності на ім`я [PERSON] , скасування рішень про реєстрацію права власності на квартиру за іменем [PERSON] зазначає, що в задоволенні таких слід відмовити, оскільки обраний позивачами спосіб захисту не спрямований на захист того права про порушення якого стверджують позивачі. Окрім цього, вказує, що позовна вимога про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні горищем не підлягає до задоволення з огляду на наявність доказів того, що таке перестало існувати. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Сеньків А.І. заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити в задоволенні такого. Ініші сторони в судове засідання не з`явились. були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З доповідної записки начальника юридичного відділу Туганової Н. вбачається, що така довела до відома в.о. голови Франківської районної адміністрації про те, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 12.09.2005 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 12.11.2004 року №1710 "Про реконструкцію квартири [ADDRESS] , зобов`язано мешканців квартири №10 вищезгаданого будинку усунути перешкоди в користуванні позивачам спільною власністю, зокрема горищем та надати їм вільний доступ на нього через вхід, що розташований у квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, квартира спільного заселення за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 10.11.2003 року. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2954942 від 01.03.2004 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27.07.2011 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ЛКП "Вулецьке" про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди позов задоволено, зобов`язано відповідача зарахувати позивачам заподіяну шкоду в сумі 2115 грн., а також інші витрати, всього в розмірі 2736 грн. в рахунок сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1668 від 17.10.2016 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з акту від 04.10.2016 року, затвердженого директором ЛКП "Вулецьке", під час проведення обстеження квартир №8 , №8А та сходової клітки на [ADDRESS] виявлено затоплення приміщень даних квартир, а саме у коридорі затоплена стіна, у житловій кімнаті затоплено кут стелі, у житловій кімнаті затоплено кут стелі та стіни, в кухні затоплено стелю, балкони, на сходовій клітці затоплено стіну. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно №2183740, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1688859 від 09.10.2003 року, власником квартири [ADDRESS] , площею 56,5 кв.м. є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №4162 від 26.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. Договором дарування від 14.03.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я., [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого за №1040 28.04.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №69944845 від 06.10.2016 року, власником квартири [ADDRESS] , площею 178,3 кв.м. є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири за реєстровим №1040, виданим 28.04.2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Урумовою Ж.М. Відповідно до технічного паспорту квартири [ADDRESS] площа такої станом на 01.11.2002 становила 56,5 кв.м., а станом на 11.08.2014 року - 178,3 кв.м. Згідно з розпорядженням Франківської районної адміністрації №336 від 17.03.2004 року [PERSON] дозволено за власні кошти виконати ремонтно-будівельні роботи з реконструкції квартири №10 з розширенням за рахунок частини об`єму горища на [ADDRESS] відповідно до проектних пропозицій. Як вбачається з договору №50 від 16.09.2004 року, укладеного між відділом житлового господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та [PERSON] , замовник при реконструкції квартири [ADDRESS] за рахунок площі горища бере на себе зобов`язання здійснити ремонтно-будівельні роботи а саме - ремонт покрівлі в будинку, благоустрій прибудинкової території, ремонт фасаду з заробленням зовнішніх тріщин. Разом з тим, з листа Франківської районної адміністрації №35-77 від 09.01.2013 року вбачається, що оскільки рішенням Галицького районного суду м.Львова від 12.09.2005 року скасовано розпорядження Франківської районної адміністрації про реконструкцію квартири [ADDRESS] , районна адміністрація не має підстав для продовження терміну дії договору на переобладнання горищ на мансардні поверхи від 16.09.2004 за №50. Дозволом на виконання будівельних робіт №507/08 від 18.07.2008 року, [PERSON] надано право на реконструкцію квартири [ADDRESS] . Відповідно до звіту "Технічне обстеження будівлі по [ADDRESS] ", на час проведення обстеження за тривалий період експлуатації в будівлі виникло ряд значних пошкоджень і дефектів у вигляді вертикальних тріщин у несучих стінах як в підземній, так і наземній частинах, перекриттях з шириною розкриття і довжиною розвитку більше допустимих нормативними документами, процес розвитку пошкоджень, особливо тріщин, продовжується, так як встановлені мешканцями будівлі гіпсові маяки на вертикальних тріщинах по несучих стінах постійно розвиваються. Окрім цього, частина основ фундаментів перебуває в замоченому стані, особливо в місцях примикання їх до внутрішнього дворика. Як вбачається з відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №7/13-06-1887 від 22.03.2011, наданої [PERSON] , а також наказу №8-С/Д від 11.03.2011 року, на підставі службового розслідування скасовано дозвіл на виконання будівельних робіт №507/08 від 18.07.2008 року на реконструкцію квартири [ADDRESS] , виданого [PERSON] інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області. 09.02.2012 року [PERSON] звернулась до Франківської районної адміністрації з заявою про повідомлення про порядок реконструкції квартири (притна власність) без зміни площі, тільки перепланування. З повідомлення Франківської районної адміністрації №35-828 від 29.02.2012 року вбачається, що для розгляду питання надання технічних висновків про перепланування житлових будинків та квартир необхідно подати зокрема заяву від усіх повнолітніх співвласників (наймачів) будинку (квартири) із зазначенням повної адреси і номера телефону на ім`я голови районної адміністрації. 08 вересня 2014 року Інспекцією ДАБК у Львівській області було зареєстровано за №ЛВ143142480468 Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція квартири [ADDRESS] . У відповідь на адвокатський запит Хворової Н.В. від 06.10.2016 року ОКПЛОР "БТІ та ЕО" надало такій завірені копії технічної та юридичної документації на квартири №9 та [ADDRESS] . Як вбачається з додатків до відповіді на адвокатський запит, згідно договору дарування квартири, зареєстрованого в реєстрі за №3-997 від 14.03.2016 року, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , площею 178,3 кв.м., яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. З відповіді Франківської районної адіміністрації №3505-470 від 16.09.2016 року, наданої [PERSON] вбачається, що для отримання дозволу на проведення реконструкції квартири з розширенням за рахунок приміщень горища зі зміною конфігурації даху чи без його зміни власникам квартири необхідно отримати письмову згоду повнолітніх співвласників всіх квартир даного будинку. Згідно з відповіддю Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові №1981 від 23.09.2016 року щодо звернення [PERSON] про проведення будівельних робіт з розширення за рахунок горища квартири [ADDRESS] , вбачається, що інспекцією здійснювались заходи щодо організації проведення перевірки об`єкта будівництва за цією адресою. Відповідно до відповіді Франківської районної адміністрації №3505-687 від 04.10.2016 року встановлено, що фактів самовільної реконструкції чи добудови в будинку зокрема мешканцями квартири №10 не встановлено. Згідно договору купівлі-продажу реконструйована за рахунок горища квартира №10 загальною площею 178,3 кв.м. перебуває у власності [PERSON] , горище по стояку квартири №8 відсутнє. Як вбачається з відповіді Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області №1013-6/6190-16 від 13.10.2016 року, такими повідомлено, що відповідно до даних Єдиного реєстру наявна інформація щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на готовність об`єкта до експлуатації, замовнику будівництва відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, громадянці [PERSON] зареєстровано у вересні 2014 року за №ЛВ 143142480468 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на реконструкцію квартири №10 з розширенням за рахунок частини об`єму горища на [ADDRESS] . З відповіді Франківської районної адміністрації №3505-1163 від 04.11.2016 року, впродовж 2007-2016 років районною адміністрацією не приймалися розпорядчі документи щодо реконструкції з розширенням квартири [ADDRESS] за рахунок площі горища. Відповідно до висновку експерта по результатах проведення будівельно-технічного дослідження за замовленням представника відповідача [PERSON] - адвоката Сеньківа Андрія №10/18 від 05.03.2018 року горище будинку [ADDRESS] , передбачене поверховим планом на нього, накресленим 24.04.1983 року та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] від 01.11.2002 року - не збереглось. Квартира [ADDRESS] , згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 11.08.2014 року - існує в натурі, але перебуває в стадії проведення ремонтних робіт. Відповідно до перліку пам`яток архітектури місцевого значення Львівської області згідно рішення виконкому Львівської обласної ради народних депутатів "Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, художню і містобудівну цінність" від 13.12.1991 року №671, до такиї належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , спорудженого у 30-х роках ХХ століття, охоронний № 2090 . Як вбачається з листа Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради №0004-3088 від 22.12.2018 року, будинок за адресою: [ADDRESS] є пам`яткою культурної спадщини відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів №671 від 13.12.1991 року. До повноважень управління належить згідно п.4.1.27 Положення про управління охорони історичного середовища Львівської міської ради та його структури, затверджене відповідним Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1031 від 11.11.2016 року, надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках та у зонах їх охорони, на археологічних териоріях, які охороняються, в історичному ареалі м.Львова. З цього листа вбачається, що в електронних базах управління не зареєстровано висновків управління щодо проведення реконструкції мансардних, мезонінних приміщень в будинку за вищевказаною адресою на звернення [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №1911 від 26.07.2019 року фактично виконані роботи в квартирі №10 не відповідають даним технічного паспорта від 11.08.2014 року, виготовленим ОКП Львівської обласної Ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" на квартиру [ADDRESS] . До дня обстеження квартири №10 проводилось перепланування горища над квартирою №8 та №8А у будинку [ADDRESS] . Горище над квартирою №8 та №8А у будинку [ADDRESS] знаходиться у задовільному технічному стані. Причиною залиття приміщень квартир №8 та №8А у будинку [ADDRESS] є потрапляння вологи з покрівлі будинку [ADDRESS] внаслідок проведення будівельних робіт із реконструкції квартири із розширення за рахунок горища власниками квартири №10 у будинку [ADDRESS] . Розмір збитків, завданий власникам квартири №8 та №8А у будинку [ADDRESS] будівельними роботами власниками квартири №10 у будинку [ADDRESS] станом на час проведення дослідження становить 39956,00 грн. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною другою ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням. Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року у справі № 1-22/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 10 ЖК визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно зі статтею 152 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Порядок здійснення переобладнання та перепланування жилого приміщення визначено у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Пунктом 3.2.1 Правил встановлено, що на горищах та технічних поверхах повинен забезпечуватися: температурно-вологісний режим горищних приміщень, що перешкоджає випаданню конденсату на поверхні захисних конструкцій; доступ до всіх елементів і чистота горищного приміщення. Горищні приміщення не повинні бути захаращені будівельним сміттям, домашніми й іншими речами та обладнанням; використання горищних приміщень під майстерні, для сушіння білизни і під складські приміщення не допускається (пункти 3.2.5, 3.2.7 Правил). Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що співвласники - власники квартир у багатоквартирному будинку, зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення. Допоміжні приміщення, а саме горище, яке призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, не підлягає приватизації та не може бути поділене і виділене власнику квартири у багатоквартирному житловому будинку без втрати його функціонального призначення. У пункті 1.3 рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 зазначено, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Отже, щоб не порушувався принцип спільності здійснення права спільної сумісної власності, будь-яка дія стосовно переобладнання чи реконструкції допоміжних приміщень вимагає погодження всіх співвласників. Для проведення власником приватного житлового фонду переобладнання і перепланування житлових приміщень, зокрема тих, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, необхідний дозвіл власника будинку (квартири). На підставі дозволу співвласників на проведення переобладнання і перепланування житлових приміщень власник звертається до виконавчого комітету місцевої ради. Відповідно до частини четвертої статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Застосовуючи за аналогією закону вказану норму щодо заяв, які не є правочинами, можна стверджувати, що заяви, підпис на яких має бути засвідчено нотаріусом, без дотримання такого порядку є нікчемними та не породжують правових наслідків. Проте, нотаріальна форма згоди на отримання містобудівних умов та обмежень встановлена не законом, а локальними нормативними актами - рішеннями органів місцевого самоврядування. При цьому допускається засвідчення такої згоди директором комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд. До такого висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 25 листопада 2020 року по справі № 461/9578/15-ц. Відповідно до статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до 4 і 5 категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований). Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Відповідно до положень п.5 "Порядку віднесення об`єктів будівництва до 4 і 5 категорії складності", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року №557 до IV категорії складності відносяться об`єкти будівництва, які зокрема можуть призвести до втрати об`єктів культурної спадщини місцевого значення. За положеннями п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Разом з тим, відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Відтак, як вбачається з матеріалів справи, такого дозвіл позивачі, як співвласники приміщення спільного користування на проведення переобладнання і перепланування житлових приміщень не надавали. Окрім цього, оскільки вищевказаний будинок є пам`яткою культурної спадщини, прийняття в експлуатацію такого об`єкту здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката, а не декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Відтак, суд приходить до висновку, що позовну вимогу в частині скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації слід задовольнити. Щодо позовної вимоги про скасування свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно, видане [PERSON] слід зазначити, що, оскільки судом в даному рішенні встановлено підстави для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації, на підставі якої видано та зареєстровано оспорюване свідоцтво про право власності [PERSON] на вищевказане майно, таке слід визнати незаконним та скасувати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження своїх доводів, в тому числі щодо фактичного існування в натурі горища, а не квартири за адресою [ADDRESS] над квартирою №8 та №8а долучено висновок експерта судово будівельно-технічної експертизи №1911 від 26.07.2019 року. Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до частини 1 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень в судових засіданнях представника відповідача [PERSON] таку згоду не надавала експерту, не міститься в матеріалах справи і підтвердження того, що експертом повідомлялась відповідачка [PERSON] про проведення судовової будівельно-технічної експертизи об`єкту, який їй належить. Окрім цього, з пояснень представника відповідача вбачається, що така не надавала згоди на доступ до приміщення, яке належить їй на праві власності, для проведення експертизи, доказів протилежного матеріали справи також не містять. Відтак, з огляду на вказане суд прийшов до висновку, що наявний в матеріалах справи висновок судово будівельно-технічної експертизи від 26.07.2019 року №1911, є недопустимим доказом, та не бере цей доказ до уваги. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, позивачами долучено фотокартки приміщення "горища" за вищевказаною адресою, однак такі судом не беруться до уваги, оскільки суду неможливо встановити, коли саме ці фотознімки зроблені, відсутня будь-яка прив`язка до місцевості та об`єкту. Також, позивачі просять визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірну квартиру, яке зареєстроване на підставі договору дарування від 14.03.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Вимоги про визнання недійсним документів на підставі яких така реєстрація відбулась, після уточнення позовних вимог позивачі не ставлять. Підстав для скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] без визнання недійсним документів на підставі яких така реєстрація відбулась, а саме без визнання недійсним договору дарування спірної квартири від 14.03.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] суд не вбачає. З приводу визнаня недійсним договіру купівлі-продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] , визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно за [PERSON] по договору купівлі-продажу квартири та визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно за [PERSON] , враховуючи характер спірних правовідносин, а також спосіб захисту наведених позивачами порушених прав, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як вбачається з договору купівлі продажу від 28.04.2016 сторонами такого є [PERSON] та [PERSON] , відтак позивачі не є стороною такого правочину. Підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.04.2016, який укладений між [PERSON] та [PERSON] позивачі зазначають те, що вони є заінтересованими особами, права та законні інтереси яких порушено вчиненням такого правочину, оскільки, фактично [PERSON] відчужувалась квартира, яка не існувала в натурі, що підтверджується висновоком експерта судово будівельно-технічної експертизи від 26.07.2019 року. В свою чергу, вказаний експертний висновок судом визнано недопустими доказом з огляду на незаконність здобуття такого. Інших доказів, які б свідчили про недійсність договору купівлі-продажу, матеріали справи не містять. Окрім того, висновком експерта №10/18 від 05.03.2018 від 11.08.2014 року встановлено, що квартира [ADDRESS] від 11.08.2014 року - існує в натурі, але перебуває в стадії проведення ремонтних робіт. Як вбачається з договору купівлі продажу від 28.04.2016 предметом такого є квартира. Твердження позивачів про відчуження за цим договором горища не знаходить свого підтвердження, а отже відсутні підстави вважати цей правочин таким, що порушує права останніх. Відтак, похідна позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно [PERSON] у звязку з цим також не підлягає до задоволення. З приводу позовної вимоги щодо приведення квартири [ADDRESS] до попереднього стану, а саме до стану квартири згідно технічного паспорту, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 01.11.2002 року, суд зазначає, що відповідач [PERSON] є власником вищезазначеної квартири з 28.04.2016 року, відтак видається також неможливим приведення відповідачем [PERSON] квартири до стану, який існував станом на 01.11.2002 року, коли власником квартири була інша особа. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні спільними приміщеннями горища, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як вбачається з матеріалів справи, до такої позивачами не долучено жодних доказів того, що їм будь-яким чином чиняться перешкоди у користуванні спільними приміщеннями горища будинку [ADDRESS] . Окрім того, в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що вхід на горище є вільним і туди може потрапити будь-хто, відтак в частині задоволення цієї вимоги позивачам слід відмовити у зв`язку з недоведеністю такої. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, тривалість розгляду справи, на яку покликається представник відповідача, яка зумовлена об`єктивними причинами, в т.ч. неодноразовою зміною складу суду не може бути єдиною підставою для скасування таких заходів. Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наведених міркувань та

Outcome: partial