Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» перерахувати йому за рахунок власних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] суму неналежного переказу у розмірі 13140 грн., яка була ініційована неналежним платником 11 червня 2016 року двома сумами у розмірі 7075 грн. та 6065 грн.; стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 9079,74 грн. від суми неналежного переказу. Посилаючись на те, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого ним було отримано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 14000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за його використання у розмірі 14 % річних строком на два роки. На виконання вказаного договору йому був відкритий картковий рахунок та видано платіжну карту та ПІН-код. 11 червня 2016 року на телефон позивача зателефонувала особа, яка представилася працівником служби безпеки банку та продиктувала дані платіжної картки, на що він підтвердив дану інформацію. Після цього йому надійшло смс-повідомлення з інформацією про перерахування з його картки на інший рахунок на загальну суму 13140 грн. 00 коп. того ж дня на його вимогу відповідачем була заблокована картка. Зазначає, що він звертався до відповідача з вимогою про відновлення залишку коштів на його картковому рахунку до того стану, у якому він був до зняття невідомою особою грошових коштів. Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 17 березня 2016 року між Позивачем та Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк" був укладений Кредитний Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 14 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 40 % річних, строком на 2 роки. На виконання вказаного договору відповідачу був відкритий картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті України. Банк оформив та видав відповідачу платіжну картку і ПІН-код до неї і здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій відповідача із використанням платіжної картки. В заяві від 13.06.2016 року поданої [PERSON] на ім'я директора Департамента врегулювання збитків ПАТ «Страхова компанія «Альфа-страхування» зазначено, що 11 червня 2016 року о 15:20 на телефон позивача зателефонувала особа, яка представилась працівником служби безпеки «Ощадбанку» та продиктувала дані платіжної картки позивача, що він підтвердив. Після цього позивачу надійшло два смс-повідомлення з інформацією про перерахування коштів з його платіжної картки на інший рахунок на загальну суму 13140 грн. 21 червня 2016 року на адресу [PERSON] направлено листа публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» з зазначенням що відповідно до Договору про комплексне банківське обслуговування у випадку опротестування клієнтом операцій щодо списання коштів з рахунку строки розгляду претензії та повернення (за умови позитивного результату розгляду) списаних коштів клієнту складають від 45 до 180 днів. Протягом строку розгляду претензії клієнта Банк нараховує на суму спірної операції відсотки, плати і комісії у випадках і в розмірах, що викладені в договорі, які мають бути сплачені клієнтом в порядкує передбаченому договором. Подання клієнтом претензії щодо опротестування операції по списанню коштів з рахунку СПЗ не звільняє клієнта від обов'язки сплати суми мінімального платежу, зазначеного у відповідній виписці по рахунку згідно з умовами договору. 07 липня 2016 року позивачем направлено звернення до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» з проханням не нараховувати планові платежі до вирішення питання, щодо порушення кримінального провадження або щодо виплати страхового відшкодування. 12 липня 2016 року на адресу [PERSON] направлено листа публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» з зазначенням що відповідно до Договору про комплексне банківське обслуговування у випадку опротестування клієнтом операцій щодо списання коштів з рахунку строки розгляду претензії та повернення (за умови позитивного результату розгляду) списаних коштів клієнту складають від 45 до 180 днів. Протягом строку розгляду претензії клієнта Банк нараховує на суму спірної операції відсотки, плати і комісії у випадках і в розмірах, що викладені в договорі, які мають бути сплачені клієнтом в порядкує передбаченому договором. Подання клієнтом претензії щодо опротестування операції по списанню коштів з рахунку СПЗ не звільняє клієнта від обов'язки сплати суми мінімального платежу, зазначеного у відповідній виписці по рахунку згідно з умовами договору. 13 березня 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою про відновлення залишку коштів на рахунок до того стану, у якому він був перед виконанням двох несанкціонованих користувачем карткового рахунку операцій проведених 11.06.2016 року на загальну суму 13140 грн. 00 коп. Згідно листа ПАТ «Альфа Банк» від 03 квітня 2018 року за вих.. № 27539-23.1-б/б [PERSON] відмовлено в задоволені заяви на підставі правил Міжнародної платіжної системи термін на опротестування операцій проведених із застосуванням платіжної картки становить 120 календарних днів від дати проведення операції. Зазначений термін на дату звернення сплинув. Згідно ст. 1073 ЦК України , у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням»,затвердженого постановою Правління Національного банку України №223 від 30 квітня 2010 року,банк, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції,якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції,що ним не виконувалися або які були виконані некоректно,негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності,відновлює залишок коштів на рахунку до того стану,у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій,якщо його спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя,крім випадків,коли доведено,що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті,незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації,яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно зі ст. 55 Закону «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом Відповідно до п. 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року №705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» На час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев'яноста календарних днів,емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Позивачем надано розрахунок пені, який відповідачем не спростований. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що доказів на спростування того, що позивач ПІН-код нікому не повідомляв, банк не надав. Згідно п. 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Відповідно до п. 1.1.3.1.5 Правил, зобов'язання Банку з надання кредитного ліміту відповідно до заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунка в рахунок кредитного ліміту. Відповідно до правої позиції ВССУ у справі № 752/16363/15-ц від 26.10.2016, своєчасне інформування власником платіжної картки банку про списання грошових коштів з його банківського рахунку є обов'язковою умовою повернення банком втрачених коштів. Зазначені висновки також підтверджуються і судовою практикою (постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 у справі № 115/1158/15-ц, від01.03.2017 у справі № 545/2749/15-ц тощо). Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 10.11.2011 у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень п. 22, 23 ст.1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг, в аспекті конституційного звернення положення п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України "1 Іро захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так. що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Разом з тим, у п. 9 розділу VI вказаного Положення визначені випадки, коли користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій. При цьому банком не доведено, що дії чи бездіяльність позивача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону, споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2016 у справі № 405/7915/15-ц, у випадку, якщо ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено пільг щодо сплати судового збору деякими категоріями осіб чи за відповідними позовами, то при їх визначенні потрібно керуватися іншим законодавством України, зокрема і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідачем не надано доказів щодо проведення службового розслідування події, не зупинено проведення сумнівної операції без підтвердження користувача картки, не з'ясовано всіх обставин проведення операції. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved