Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В грудні 2013 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до ВДВС Петриківського РУЮ в Дніпропетровській області, [PERSON] про визнання права власності і зняття арешту з майна. Уточнивши в квітні 2014 року свої позовні вимоги [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на рухоме майно, яке знаходиться у приміщенні цеху реставрації по [ADDRESS], а саме на станок токарно-венторізний 1К62, заводський № 4796, кран балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердлильний і зняти з них арешт. Крім того, визнати недійсним акт опису та арешту майна від 21.12.2010 серія АА №421027 складений Петриківським відділом державної виконавчої служби в частині накладення арешту на майно: станок токарно-венторізний 1К62, заводський № 4796, кран балка, прес гідравлічний, станок вертикально-свердлильний та зняти з нього арешт. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона набула право власності на станок токарно-венторізний 1К62, заводський № 4796, кран балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердлильний за договором купівлі-продажу від 23 червня 2009 року, укладеним між нею та ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" та по акту приймання передачі від 30.06.2009 року. Дане майно перебуває у приміщенні цеху реставрації по [ADDRESS]. Але, право власності на перелічене вище рухоме майно оспорюється [PERSON], він не визнає за нею право власності на це майно і вважає його своєю власністю, посилаючись на свідоцтво від 15.09.2011 року видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий № 2866, акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» від 12.09.2011 р., акт опису й арешту майна від 21.12.2010 серія АА 421027. Не погоджуючись із актом опису й арешту майна від 21.12.2010 року серія АА 421027 [PERSON] зазначила, що він складений по вул. Піонерська, 3, смт Петриківка , тобто в офісному приміщенні де знаходиться ВДВС Петриківського РУЮ в Дніпропетровській області, без залучення понятих, без участі представника боржника, не вказано за якою адресою або в якому приміщенні знаходиться майно, що описується, не призначено відповідального зберігача арештованого майна, тобто, даний акт складено про арешт та опис майна, якого ніхто не бачив на час формування акту опису та арешту. Складаючи даний акт, не було витребувано та використано відомостей щодо належності описаного майна боржнику ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» за даними бухгалтерського обліку. Спірне рухоме майно не вилучалося, із цеху реставрації по вул. Піонерська 3В4, смт Петриківка для передачі на реалізацію через аукціон та взагалі нікуди не вивозилось. В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ВДВС Петриківського РУЮ Дніпропетровської області та Петриківське відділення Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області. [PERSON] просить визнати за ним право власності на станок токар ний венторізний 1К62, заводський номер 4796, кран-балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердильний. Зобов'язати [PERSON] передати йому вказане майно та вирішити питання по судовим витратам. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 30 серпня 2011 року, ним на аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна, проведеного на виконання су дового рішення, а саме: наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 20/191-07 від 11.06.2008 року, було придбане спірне рухоме майно, а саме: - станок токарно-венторізний 1К62, заводський номер 4796, придбаного за 15 400 грн. 00 коп.; - кран-балку, придбаного за 11 350 грн. 00 коп.; - прес гідравлічний, придбаного за 5 150 грн. 00 коп.; - станок вертикально-свердильний, придбаного за 4 450 грн. 00 коп. Так, на виконання вищезазначеного рішення суду, 23 липня 2008 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання судового рішення. Оскільки у добровільному порядку боржником рішення суду виконане не було, тому державним виконавцем невідкладно було розпочате примусове виконання судового рішення. 20 листопада 2009 року для забезпечення збереження майна боржника, з метою виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 20/191-07 від 11.06.2008 року ВДВС Петриківського РУЮ було на кладено арешт на все майно ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" з забороною здійснювати його відчуження. 13.05.2011 року між ВДВС Петриківського РУЮ та Філією "Кей Стоун Дніпропетровськ" ТОВ "Кеу Стоун" було укладено Договір № DND130504 про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 13.05.2011 року. Відповідно до договору ВДВС Петриківскього РУЮ було передано Філією "Кей Стоун Дніпропетровськ" ТОВ "Кеу Стоун" на реалізацію арештоване при примусовому виконанні наказу Господарського суду Дніпро петровської області від 11.06.2008 року по справі № 20/191-07 рухоме майно, яке було влас ністю ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" та знаходилось за адресою: смт. Петриківка, вул. Піонерська, 3. Отже, реалізація спірного майна здійснювалась в порядку виконання судового рішення, а саме шляхом проведення аукціону. Для участі в аукціоні, [PERSON] було сплачено гарантійний внесок у розмірі 10640 грн. 54 коп. та подано спеціалізованій організації заяву на участь в аукціоні, як того вимага ють положення Порядку реалізації арештованого майна. 28 серпня 2011 року за результатами проведення аукціону з реалізації арештованого майна ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" [PERSON] став переможцем та при дбав спірне майне за ціною 36 350 грн. 00 коп. 15 вересня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво, яким посвідчено належність права власності на спірне майно. Таким чином, враховуючи вищевикладене [PERSON] став добросовісним набува чем спірного майна, реалізація якого здійснювалась на аукціоні з метою примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 20/191-07 від 11.06.2008 року. [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2013 року встановлено, що вона є власником спірного рухомого майна. З офіційного сайту спеціалізованої торгівельної організації вбачається, що 28.08.2011 року торги з реалізації рухового майна ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" не відбулися. Попередньо 21.12.2010 року складено акт опису та арешту майна, де вказано спірне майно, наявність якого ніхто не перевіряв та торгівельній організації не передавав. [PERSON] зазначила, що в інвентарній відомості ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" на 01.01.2010 року спірного майна у власності останнього вже не зазначено. Вважає, що оскільки спірне майно належним чином не описувалося, не вилучалося державним виконавцем та не передавалося торгівельній організації тому, відсутні будь-які обставини, які свідчать при придбання [PERSON] саме спірного майна на аукціоні. В заперечення на позов [PERSON] позивач за зустрічним позовом [PERSON], крім обставин викладених в зустрічному позові, посилається на те, що [PERSON] ігноруючи положення Інструкції про проведення виконавчих дій, за д ля задоволення власних інтересів, знаючи, що спірне майно було описане та арештоване та підлягало примусовій реалізації на виконання наказу Криничанського районного суду № 2-н 31/10 від 24.02.2010 року, згадала, що саме вона є власником спірного майна вже після при дбання його [PERSON] та перерахування отриманих від реалізації грошових коштів на вико нання наказу відповідно до якого ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" є борж ником, а [PERSON] - стягувачем. Сумнівним є факт існування договору до реалізації спірного майна та виконання наказу Криничанського районного суду № 2-н 31/10 від 24.02.2010 року, а поява Договору, свідчить про злочинність дій [PERSON] та ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", на правлених на задоволення власних інтересів, а саме погашення боргу ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" перед [PERSON] за рахунок грошових ко штів, отриманих з продажу спірного майна на аукціоні та сплачених [PERSON], як добро совісним набувачем. Продаж спірного майна є господарською операцією здійснення якої підтверджується певним переліком первинних документів, які свідчать саме про зміну активів підприємства-продавця ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", отже, баланс ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" за 2009 рік має містити інформацію щодо спірного майна. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримуючи позовні вимоги [PERSON] та заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] пояснила, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна оскільки набув право власності за процедурою аукціону, яка відбулася в повному обсязі. Порушення порядку проведення аукціону не можуть бути предметом даного судового розгляду, оскільки позивачем не ставиться питання про визнання аукціону не дійсним. Посилання [PERSON] на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області та ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо скасування рішення Петриківського районного суду про витребування майна в частині визнання за нею права власності на спірне майно, вважає безпідставним, оскільки предмет даного судового розгляду зовсім інший. Майно не обов'язково повинно передаватися до спеціалізованої торгівельної організації для проведення торгів. Державний виконавець ВДВС Петриківського РУЮ в Дніпропетровській області Курило В.В. надав суду письмові заперечення на позов [PERSON] де зазначив, що 12.09.2014 року державним виконавцем Рашевським Ю.В. складено акт про проведення прилюдних торгів по реалізації рухомого майна ЗАТ "Петриківка-Агротехсервіс" на підставі якого [PERSON] став власником спірного рухомого майна. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що визнає позовні вимоги [PERSON] Дійсно в його провадженні перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області про здійснення стягнення з ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс". Наступні виконавчі документи щодо цього боржника, які перебували у інших державних виконавців , передавалися йому на виконання без відповідних актів та постанова про їх об'єднання в одне зведене провадження не приймалась. 28.07.2011 року ним здійснено переоцінку описаного у ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" майна. В матеріалах виконавчого провадження, які йому передані міститься акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації рухомого майна ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" від 12 вересня 2011 року. За яких обставин [PERSON] було надано нотаріусу акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації рухомого майна ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" від 30 серпня 2011 року, який за змістом різниться від вищенаведеного акту, йому не відомо. Дійсно в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які правовстановлюючі документи про належність ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс", на час складення акту опису від 21.12.2010 року, спірного майна та в наданій боржником інвентарній відомості такого майна немає. Акт про передач спірного майна до спеціалізованої торгівельної організації, для здійснення аукціону немає. Представник ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" в судове засідання не з'явився та враховуючи правила судових повідомлень визначені статтями 74-77 ЦПК України та враховуючи надані суду матеріали з відділення поштового зв'язку та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, суд вважає такого представника належним чином повідомлено ним про час та місце судового засідання та можливим розглядати справи без його участі. Представник Дніпродзержинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області надав суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимог [PERSON] такими, що підлягають задоволення, в той час вимоги [PERSON] такими, що задоволенню не підлягають з наступного. Статтею 204 ЦК України закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правилами ст.ст. 328 та 334 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу рухомого майна від 23.06.2009 року [PERSON] придбала у ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" станок токарно-венторізний 1К62, заводський № 4796, кран балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердлильний за 38000 грн., про що свідчить надані [PERSON] договір купівлі продажу від 23.06.2009 року, акт приймання передачі від 30 червня 2009 року та квитанції від 23.06.2009 року і від 27.06.2009 року (а.с. 4-6). Оцінюючи вказані докази на предмет їх достовірності суд вважає їх належними та допустимими для встановлення обставин справи. Крім того, відповідачами за первісним позовом [PERSON] та ВДВС Петриківського РУЮ в Дніпропетровській області на виконання принципів змагальності та обов'язку доказування, передбачених ст. 10 та 60 ЦПК України, не зазначено та не доведено жодних обставин, що дають суду підстави сумніватися в наданих доказах, в тому числі, не укладення такого правочину з боку ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» як господарської операції. Посилання [PERSON] на обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2013 року щодо встановлення факту належності їй спірного рухомого майна в мотивувальній частині прийнятих рішень і прийняття їх висновків за правилами доказування, передбаченими ч. 3 ст. 61 ЦПК України, суд вважає помилковими оскільки предметом розгляду цих спорів були інші обставини та правовідносини, що не є тотожними із предметом розгляду даного судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 55 та ч. 1 ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 03.08.2010 року, чинній на час складення акту опису та арешту майна, у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Відповідно до п. 5.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року (Далі Інструкції), в редакції від 30.11.2009 року, чинній на час складення акту опису та арешту майна звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні, описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації. П. 5.1.4. Інструкції визначає, що стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Згідно п. 5.6.1. Інструкції, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. Пункт 5.6.9. Інструкції визначає, що опис майна боржника - юридичної особи здійснюється у присутності представника боржника. Крім зазначеного пунктом 3.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999 року (далі Порядку), в редакції від 21.02.2009 року, чинній на час проведення прилюдних торгів (аукціону) визначено, що спеціалізована організація проводить аукціон за заявкою державного виконавця, у якій зазначається початкова ціна майна, що виставляється на аукціон та до заявки додаються: копії документів, що характеризують майно, та копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування майном. З акту опису й арешту майна від 21.12.2010 року серія АА 421027, яким описано і накладено арешт на станок токарно-венторізний 1К62, кран балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердлильний вбачається, що він державним виконавцем складений по вул. Піонерська, 3, смт Петриківка, без залучення понятих, без участі представника боржника - юридичної особа і причина його відсутності не відображена, не вказано за якою адресою або в якому приміщенні знаходиться майно, що описується, не призначено відповідального зберігача арештованого майна. Опис та арешт майна проведений щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 20/191-07 від 11.06.2008 року. При цьому даний акт складено в присутності [PERSON] (а.с. 8). Державним виконавцем в судовому засіданні визнається, що дійсно, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які правовстановлюючі документи чи документи бухгалтерського обліку, які свідчать про належність описаного рухомого майна боржникові ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс". В той час інвентаризаційна відомість основних засобів ЗАТ "Петриківка Агротехсервіс" не містить жодного посилання про перебування на балансі підприємства, станом на 01.01.2010 року, саме спірного майна (а.с. 156). Крім того, сторонами визнається, що описане рухоме майно, на час складення акту опису та арешту, перебувало, та на даний час, перебуває у приміщенні цеху реставрації по [ADDRESS], який належить [PERSON] з 17.01.2008 року (а.с. 157). Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.06.2011 року, чинній на час проведення аукціону, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Згідно до п. 4.9. Порядку, після повного розрахунку за придбане майно, на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведений аукціон і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Оцінюючи надані суду [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріаль ного округу та державним виконавцем акти про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації рухомого майна ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» на предмет їх належності та допустимості для підтвердження належного набуття [PERSON] права власності на спірне рухоме майно в межах предмету розгляду даного спору, суд не приймає дані докази з наступного. Так в матеріалах виконавчого провадження міститься акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації рухомого майна ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» від 12 вересня 2011 року згідно якого при виконанні виконавчого провадження про стягнення з ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» на користь різних стягувачів загальної суми боргу 335170,17 грн. було накладено арешт, крім іншого, на станок токарно-венторізний 1К62, кран балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердлильний. 29.08.2011 переможцем аукціону став [PERSON] який в подальшому сплатив в повному обсязі всі кошти, які ним були запропоновані на аукціоні. Даний акт складно в трьох примірниках, один з яких виданий [PERSON], а другий - залишається в матеріалах виконавчого провадження (а.с. 98). В той час, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріаль ного округу надано до суду акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації рухомого майна ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» від 30 серпня 2011 року, згідно якого при виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» боргу в сумі 335170,17 грн. було накладено арешт, крім іншого, на станок токарно-венторізний 1К62, кран балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердлильний. 29.08.2011 переможцем аукціону став [PERSON] Акт складно в декількох примірниках, один - переможцю аукціону, а другий - залишається в матеріалах виконавчого провадження. (а.с. 68). Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріаль ного округу, 15 вересня 2011 року видано свідоцтво про право власності [PERSON] на станок токарно-венторізний 1К62, кран балку, прес гідравлічний та станок вертикально-свердлильний, на підставі вищевказаного акту про проведення прилюдних торгів від 30 серпня 2011 року (а.с . 69). Зазначене свідчить, що аукціон проведено з примусової реалізації майна належного ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» до складу якого входить спірне майно, яке на час складення акту опису та арешту від 21.12.2010 року вже вибуло з власності боржника, що свідчить про безпідставне передання державним виконавцем даного майна для реалізації. Суд відмічає, що акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації рухомого майна ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» від 30 серпня 2011 року в матеріалах виконавчого провадження про стягнення з ЗАТ «Петриківка Агротехсервіс» суми боргу на користь різних стягувачів, відсутній. Вказане свідчить про наявність значних розбіжностей та суперечностей в вищевказаних документах, що стосуються відображених у них одних і тих же обставинах, які породжують правові наслідки. Дані розбіжності не усунуті та не виправлені. Зазначене позбавляє суд можливості прийняти надані [PERSON] вищезазначені акт від 30.08.2011 року та свідоцтво від 15.09.2011 року, як належні та допустимі докази, з огляду на правила визначені ч. 2 ст. 59 ЦПК України, та на підтвердження належного набуття ним права власності за результатами відкритого аукціону. Положення ч. 2 ст. 388 ЦК України визначають, що майно не може бути витребувано від до бросовісного набувача, якщо воно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Щодо посилання [PERSON] на те, що він є добросовісним набувачем спірного майна, в розумінні положень с. 388 ЦК України, так як придбав його у порядку, встановленому для вико нання судових рішень, суд вважає вказану обставину такою, що не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Так згідно роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна. З огляду на зазначені роз'яснення та на встановлені обставини справи, враховуючи, що [PERSON] є стороною виконавчого провадження (стягувачем) та має право знайомитися зі всіма матеріалами виконавчого провадження, був присутній при складенні державним виконавцем акту опису та арешту майна боржника, отримав його копію, тому суд вважає не доведеним за правилами статтей 10 та 60 ЦПК України, що він є добросовісним набувачем спірного майна, як набувач який не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна та вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна, отже у задоволенні позовних вимог останнього про визнання за ним права власності на спірне майно і зобов'язання [PERSON] передати йому вказане майно слід відмовити. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності на майно, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 03.08.2010 року, чинній на час складення акту опису та арешту, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки між сторонами існує спір, щодо власності рухового майна і [PERSON], наданими суду доказами доведено правомірність правочину про придбання спірного рухомого майна та його належність їй на час складання акту опису та арешту, тому суд вважає позовні вимоги останньої щодо визнання за нею права власності на спірне майно та зняття з нього арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому враховуючи правові підстави позовних вимог [PERSON], обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, суд вважає необхідним та вірним вирішити питання про зняття арешту зі спірного рухомого майна, а не визнання недійсним акту опису та арешту майна, що відповідає ст.ст. 15 та 16 ЦК України і положення ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та не є виходом за межі позовних вимог.

Outcome: approved