Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з вона та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею, відповідач проживає окремо. Рішенням Кролевецького районного суду від 25 грудня 2013 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісяця з індексацією відповідно до закону до повноліття сина. Вказаний розмір аліментів з урахуванням вартості цін на товари та послуги є недостатнім для належного забезпечення дитини. З часу стягнення аліментів син підріс, навчається в загальноосвітньому навчальному закладі та потребує значно більших коштів на харчування, одяг, виховання. Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини від шести до вісімнадцяти років становить 1944 грн. Внаслідок значного збільшення витрат на утримання сина її матеріальний стан значно погіршився. Відповідач не проявив ініціативи щодо сплати коштів на утримання сина в більшому розмірі, ніж визначено в рішенні суду, що вказує на його ставлення до своєї дитини. Він (відповідач) є фізично здоровою та працездатною особою, а тому мусить сплачувати аліменти на дитину в розмірі, який забезпечить їй належні умови для розвитку. [PERSON] є засновником та директором приватного підприємства «Електро-К», також він зареєстрований як фізична особа - підприємець. Основним видом діяльності відповідача як ФОП є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, яку він здійснює в магазині в м.Кролевець по вул.Франка, 88. Відповідач має у приватній власності трикімнатну ізольовану квартиру в [ADDRESS] він користується автомобілем КІА, реєстраційний номер [NUMBER], використання та утримання якого потребує значних витрат коштів. Вказані обставини свідчать про платоспроможність відповідача. Враховуючи викладене, позивач просить змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2013 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. В заяві про приєднання доказів від 05.12.2018 року (а.с.34), поданій представником відповідача [PERSON], серед іншого, зазначено, що з моменту присудження аліментів рішенням Кролевецького районного суду від 25 грудня 2013 року у відповідача не відбулося жодних змін: він залишився засновником та директором ПП «Електро-К», має у власності квартиру [ADDRESS] є фізиною особою - підприємцем, - тобто відсутні будь-які зміни та нові обставини, які б не існували на час ухвалення вказаного рішення суду про стягнення аліментів. Навпаки, у відповідача змінився склад сім'ї, з'явились на утримання дочка [PERSON], 2017 року народження, та дочка дружини [PERSON], 2008 року народження, що у відповідності до ст. 192 СК України може бути підставою для зменшення розміру раніше присуджених аліментів. Натомість матеріальний стан позивача покращився, на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2018 року вона придбала одноособово у власність двокімнатну квартиру по проспекту [ADDRESS] Вважає вимоги позивача про збільшення розміру аліментів безпідставними. Позивач надала суду відповідь на відзив (а.с.49-53), в якій, серед іншого, зазначає, що в майновому стані відповідача відбулись суттєві змінив в бік їх збільшення. Так, реєстрація юридичної особи ПП «Електро-К» була проведена 13.01.2011 року. На час розгляду справи про стягнення аліментів підприємство працювало менше двох років. За майже вісім років роботи підприємство продовжувало розвиватись, отримувати прибуток. Підприємство не перебуває в процесі припинення, виконавчих проваджень щодо юридичної особи немає. За інформацією Конотопської ОДПІ з 01.01.2017 року по 30.06.2018 року відповідач офіційно отримував заробітну плату в ПП «Електро-К», а також мав інші джерела доходу; за 2017 рік він, як ФОП, отримав дохід в сумі 898900 грн., тоді як при розгляді справи про стягнення аліментів він надавав пояснення, що не займається підприємницькою діяльністю. Вона ж працює за трудовим договором в ТОВ «Кролевецький елеватор», інших джерел доходу не має, розмір її заробітної плати значно менший доходу відповідача. Що стосується придбання нею квартири - то це створення належних умов життя їхнього з відповідачем сина. Однак її житло за технічним характеристиками поступається житлу, що є у власності відповідача і вже упорядковане, їй же для впорядкування житла необхідні значні кошти. Щоб придбати квартиру їй роками доводилось жити в рамках значної економії коштів. Всі її звернення до відповідача з приводу надання додаткових коштів на лікування дитини залишились поза його увагою, він навіть не згадує про важливі для дитини свята (Новий рік, Різдво тощо), йому нічого не відомо про події, які важливі для сина (випускний в дитячому садочку, перший та останній дзвоник в школі). Відповідач зазначає, що в нього на утриманні з'явилась дочка дружини [PERSON], 2008 року народження, однак жодним законодавчим актом не передбачено як підстава для зменшення розміру аліментів наявність дітей у другого подружжя. Вважає, що доводи відповідача не заслуговують на увагу і він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача [PERSON] надав суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.168-169), в яких зазначає, що відповідач [PERSON] є лише носієм корпоративних прав на підприємстві «Електро-К» та його директором, у зв'язку з чим отримує заробітну плату. Доказів того, що він отримує прибуток з прибутку самого підприємства позивачем до суду не надано та і його, як такого, взагалі не існує. У відповіді на відзив позивач посилається на те, що відповідач, як ФОП, в 2017 році отримав дохід в розмірі 898900 грн., що вказує на покращення його майнового стану. Однак, його дохід як ФОП не є його чистим прибутком. Квартира, про яку позивач згадує у відповіді на відзив, перебуває у власності відповідача з 2004 року, в якій він проживає разом зі своєю сім'єю. Відповідач не здає в найм дане житло та не отримує від цього будь-якого додаткового прибутку. Крім того, дана квартира розташована на околиці міста і була отримана в користування батьками відповідача та відповідачем, приватизована безоплатно, на відміну від позивача, котра придбала житло за кошти в центрі міста. Також представник відповідача звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визнається відповідачем, а не розмір прожиткового мінімуму, як просить в позові позивач. В судовому засіданні 05.12.2018 року задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про народження [PERSON], довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 29.10.2018 року №3574, довідки голови будинкового комітету [PERSON], інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та про витребовування у позивача належним чином завіреної копії договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2018 року та довідки про заробітну плату за 11 місяців 2018 року. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити (а.с.172). Відповідач та його представник [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явились. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, не заперечують щодо стягнення аліментів на дитину у мінімальному гарантованому розмірі, визначеному СК України (а.с.180). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача та представника відповідача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9). Згідно довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 31.08.2018 року №2998 місце проживання дитини [PERSON], 2010 року народження, зареєстроване разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 29.10.2018 року №3574 місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстроване також місце проживання [PERSON], 2017 року народження (а.с.36), яка є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.35). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісяця з індексацією відповідно до закону до повноліття сина (а.с.10-11). Згідно довідки Кролевецького районного відділу ДВС №296 від 19.12.2018 року [PERSON] отримує аліменти від [PERSON] в розмірі 700 грн. щомісячно (а.с.56). Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років становить 2027 грн., тому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину повинен становити не менше 1013,50 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, підвищення вартості продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності, житлово-комунальних послуг, розмір аліментів 700 грн. на дитину не може задовольнити необхідні потреби дитини. Крім того, вказаний розмір аліментів не відповідає вимогам ст.141 СК України стосовно рівності обов'язків батьків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст.183 СК України). Згідно пунктів 1, 2, 3, 3-1, 4 частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначила і не довела протилежного; матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка працює, займає посаду старшого техніка-лаборанта в ТОВ "Кролевецький елеватор", отримує заробітну плату, розмір якої за період з січня по грудень 2017 року становив 145452,17 грн., з січня по листопад 2018 року становить 298846,46 грн (а.с. 57, 173), згідно договору купівлі-продажу від 13.09.2018 року придбала у власність квартиру по [ADDRESS] вартістю 246803 грн. (а.с.175-179). Також суд враховує майновий стан відповідача, те, що він є працездатним; має доходи (а.с.31); про незадовільний стан здоров'я суду не повідомив; має на утриманні дочку [PERSON], [INFO] (а.с.35) і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На позивача покладений обов'язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені нею обставини про те, що розмір аліментів на дитину повинен становити не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач не надала доказів тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог в цій частині. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що відповідач може сплачувати аліменти на дитину у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки його дохід як ФОП за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року становить 898900 грн., а підприємство "Електро-К", засновником та директором якого є відповідач, продовжує розвиватись та отримувати прибуток, оскільки дохід відповідача як ФОП не є його чистим прибутком (фактичним чистим доходом), дані про розмір отриманого відповідачем чистого прибутку в матеріалах справи відсутні. Позивачем не надано доказів того, що 898900 грн. є чистим доходом відповідача. Що стосується доходу ПП "Електро-К", то дохід вказаного підприємства жодним чином не можна пов'язувати з доходом відповідача, як конткретної фізичної особи, який є засновноком та директором підприємства та отримує заробітну плату у визначеному розмірі (І квартал 2017 року - 9600 грн., ІІ квартал 2017 року - 9600 грн., ІІІ квартал 2017 року - 9600 грн., ІV квартал 2017 року - 9600 грн., І квартал 2018 року - 11169 грн., ІІ квартал 2018 року - 11169 грн. (а.с.31). Доказів того, що відповідач отримує прибуток з доходу самого підприємства позивачем не надано і судом таких не встановлено. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, зокрема те, що позивачем не доведено такого розміру достатності заробітку (доходу) відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стянення з відповідача аліментів на дитину у розмірі, який становить не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Кролевецького районного суду від 25 грудня 2013 року і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та іншої дитини, яка знаходиться на його утриманні. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Статтею 185 СК України предбачений обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем чи шляхом звернення до суду ставити питання щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз'яснення, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2013 року по справі № 579/2005/13-ц 2/579/425/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial