Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 27.11.2008 року між ЗАТ "МТС Україна", що в подальшому змінило назву на ПАТ "МТС Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання безпроводового доступу до мережі інтернет №4520260/1.12032456 та додаткову угоду до договорів, за якими за якими відповідачу було обрано тарифний пакет CDMA «МТС Коннект 100+» та підключено до мережі зв'язку. Умовами договору послуг мобільного зв'язку передбачено, що оплата послуг мобільного зв'язку має здійснюватись боржником до 15 числа місяця, що є наступним за розрахунковим. За невиконання цього зобов'язання абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь оператора договірної санкції в розмірі 1,36 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії цієї Додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії. Позивач стверджує, що [PERSON] не оплатила отримані нею послуги зв'язку, ПАТ "МТС Україна", тому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 801,75 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надсилав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27.11.2008 року між ЗАТ "МТС Україна", що в подальшому змінило назву на ПАТ "МТС Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання безпроводового доступу до мережі інтернет №4520260/1.12032456 та додаткову угоду до договорів, за якими за якими відповідачу було обрано тарифний пакет CDMA «МТС Коннект 100+» та підключено до мережі зв'язку. Відповідно до розрахунку, заборгованість за телекомунікаційні послуги згідно договору №4520260/1.12032456 від 27.11.2008 року становить801,75 грн., в тому числі: 104 грн. 07 коп. заборгованості за послуги зв'язку та 697 грн. 68 коп. договірної санкції. 09.11.2009 року відповідачу надсилалася претензія №1.12032456/11 про сплату простроченої заборгованості. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Вимогами частини 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не належним чином виконує свої обов'язки перед позивачем, у зв'язку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (сума договірної санкції) в розмірі 697,68 гривень зменшити до 105,00 гривень, оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення частково, оскільки, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: partial