Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2015 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку. Нею спадщину після смерті батька прийнято шляхом звернення до нотаріуса на протязі шести місяців з відповідною заявою. Нотаріусом відмовлено їй в оформлені спадщини у вигляді житлового будинку, що розташований по вулиці Першотравневій, 33, в селі Скитка, оскільки даний будинок віднесено до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності та не можливо встановити яка частка у праві спільної сумісної власності належала покійному батькові. Крім того, в свідоцтві про право власності будинок помилково вказано за № 3, а не № 33, як зазначено в довідці Скитківської сільської ради. Станом на 15.04.1991 року у вищевказаному будинку були зареєстровані покійний батько [PERSON], мати [PERSON] вона та її діти: [PERSON] та [PERSON] Після смерті батька її мати та сестра відмовились від спадщини. Питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ та поділ колгоспного двору ніким не ставилось. Відповідачі на будинок не претендують, строк позовної давності пропустили без поважної причини, оскільки на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності та відповідачі не звертались про витребування частки з майна колгоспного двору, а тому є такими що втратили право на частку в майні колгоспного двору. За таких обставин покійний батько був єдиним членом колгоспного двору та власником вищевказаного житлового будинку. Ураховуючи наведене позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 33 з усіма господарськими будівлями, що розташований по вулиці Першотравнева в селі Скитка, Липовецького району по спадщині за законом після смерті батька. В судове засідання позивач не зявилась, однак до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, в якому також зазначено, що заявлені позовні вимоги вона підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання також не зявились, в заяві, яку адресували суду вказали на визнання позову не заперечують проти його задоволення, а розгляд справи просили проводити за їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України, необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що відповідає правилам ст.158, 197 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із свідоцтва про смерть серії І-АМ № 310767, виданого виконкомом Скитківської сільської ради, Липовецького району слід, що 06 лютого 2015 року Скитка, Липовецького району помер [PERSON] ( а. с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя [PERSON] заповідального розпорядження не вчинив. Позивачка являється дочкою померлого [PERSON], факт родинних відносин стверджується свідоцтвом про народження серія VІІ-УР № 163467, видане Скитківської сільською радою, Липовецького району ( а. с.8 ) та свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІІ-БА № 322362, видане відділом РАЦС м. Черненко Красноярського краю ( а. с. 9). Довідка Скитківської сільської ради за № 787 від 14.09.2015 року свідчать про те, що згідно погосподарських книг за 1991-1995 роки в житловому будинку по вулиці Першотравнева, 33 в селі Скитка, Липовецького району станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали: голова двору - [PERSON], [INFO]; члени господарства: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] ( а. с. 6). Довідка Скитківської сільської ради за № 792 від 14.09.2015 року вказує на те, що по відомостях сільської ради житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, власником якого являвся [PERSON], розташований в селі Скитка і має постійну адресу: село Скитка, вулиця Першотравнева, 33 а не вулиця Першотравнева, 3, як помилково вказана в свідоцтві про право власності ( а. с. 7). Серед матеріалів спадкової справи Липовецької державної нотаріальної контори № 77/2015 до майна, померлого 04.02.2015 року,- [PERSON] наявні довідки Скитківської сільської ради за №, № 376, 377 від 22.04.2015 року, з яких слідує, що до дня смерті свого батька [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала разом з ним в одному житловому будинку по вулиці Першотравнева, 33 в селі Скитка. На день смерті [PERSON] до складу його сімї входили: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] ( а. с.33). Із заявою про прийняття спадщини в строк, визначений чинним законодавством, звернулась дочка померлого [PERSON], - [PERSON]. Заяви, наявні в матеріалах спадкової справи, подані нотаріусу іншими спадкоємцями [PERSON], а саме: [PERSON] та [PERSON] свідчать про те, що від належної їм частки спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] вони відмовляються на користь [PERSON] ( а. с. 29,30). Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно, померлого 04.02.2015 року, [PERSON]. Згідно постанови нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 11.09.2015 року, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по вулиці 1-го Травня №3 в селі Скитка, Липовецького району, Вінницької області, після смерті, 04.02.2015 року, [PERSON], оскільки згідно правовстановлюючого документа наданого заявником, було зясовано, що житловий будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, який є обєктом спільної сумісної власності та належить його членам, а визначити яка частка належала померлому у випадку його смерті не можливо в нотаріальному порядку. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок, що розташований по вулиці 1-го Травня, 3, в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, що належав спадкодавцеві згідно Свідоцтва № 135 про право особистої власності на будинковолодіння, яке видане 17.11.1993 року виконкомом Скитківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за №131 від 30.05.1985 року та рішення Скитківської сільської ради народних депутатів від 07.02.1990 року за №6 та зареєстрованого в установленому порядку в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 17.11.1993 року і записане в реєстрову книгу № 135. Вказаний житловий будинок входив до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON]. Із довідки Скитківської сільської ради за №792 від 14.09.2015 року вбачається, що будинок який належав [PERSON], помилково в свідоцтві про право власності вказано під № 3, замість № 33, та розташований по вулиці Першотравнева в селі Скитка, а не 1 Травня. Згідно Технічного паспорта на житловий будинок №3 по вулиці 1-го Травня в селі Скитка, що виданий КП «ВООБТІ» 17.11.1993 року, головою даного колгоспного двору зазначено [PERSON] ( а. с. 13-15). За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Члени даного колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON] питання про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року не ставили. Отже, слід дійти висновку, що єдиним членом колгоспного двору, а також його головою залишався [PERSON], який помер 04.02.2015 року, та єдиним спадкоємцем майна якого залишається позивач, яка спадщину прийняла в установленому законом порядку. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 року, а відтак до застосування підлягають норми ЦК України. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. За правилами ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, який увійшов до складу спадкового майна, та яке прийняв позивач. Крім того, відповідачі позов визнали, не заперечують проти його задоволення Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі вище викладеного, ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 25, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1241, 1268 -1270 ЦК України, враховуючи рекомендації викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", та у Постанові Пленуму верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у правах про спадкування»,

Outcome: approved