Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту. Своїх вимоги обґрунтовувала тим, що постановою державного виконавця Очаківського міськрайонного управління юстиції від 25 листопада 2013 року у межах виконавчого провадження № 40157051 з примусового виконання постанови № 491, виданої 23 серпня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 13600 грн. на користь держави, накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відлучення. Згідно листа Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 11 вересня 2020 року вищевказане виконавче провадження було завершено 24 грудня 2014 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".В подальшому вищевказаний документ неодноразово пред`являвся на примусове виконання до відділу ДВС та 27 листопада 2017 року виконавче провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення. Виконавчі провадження в подальшому були знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання. Враховуючи, що підстав для подальшого накладення арешту на майно боржника немає, а наявність відповідного обтяження створює перешкоди у реалізації права щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним майном, позивачка просить зняти арешт та заборону відчуження всього майна, що належить [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , накладений постановою державного виконавця Очаківського міськрайонного управління юстиції Скриль О.М. від 25 листопада 2013 року (номер запису про обтяження 3822830) у межах ВП № 40157051 з примусового виконання постанови № 391, виданої 23 серпня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 13600 грн. на користь держави, про що внести відповідні відомості щодо зняття арешту та заборони до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. . Позивачка та її пресдавтник у судове засідання не з`явилися, від представника позивачки адвоката Корця С.В. надійшла заява, в якій він просить судове засідання проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився. 07 жовтня 2020 року від представника відповідача головного державного виконавця Чокової Т. надійшов лист, у якому остання просить справу розглядати без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 223540242 від 11 вересня 2020 року, на майно, що належить [PERSON] , відділом ДВС накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер ВП № 40157051 від 25.11.2013 року. Листом Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 101-32/4-25593 від 11 вересня 2020 року позивачці надано відповідь , що вирішити питання щодо зняття арештів з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження знищено згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 "Правил ведення діловодства та архіву в органах державного виконавчої служби та приватними виконавцями", у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Згідно повідомлення Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 05 жовтня 2020 року № 101-55/27128, станом на 05 жовтня 2020 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] . У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивачка має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачки. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про скасування обтяжень на майно підлягає до задоволення. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні частини позовних вимог внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей щодо зняття арешту та заборони на відчуження, оскільки такі дії не відносяться до компетенції суду, а належать до виключних повноважень державного реєстратора. Відповідно до ст.\~31-1\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про зняття арешту з майна підлягає частковому задоволенню. Судові витрати, за клопотанням позивачки, віднести за її рахунок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial