Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає виселити відповідача та інших осіб, що проживають з ним, з житлового будинку [ADDRESS] Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 15.05.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого їй був наданий кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 17800 доларів США, із умовами щомісячного погашення частини кредиту, сплати відсотків за користування кредитом; забезпеченням виконання зобов'язання стала передача в іпотеку об'єкта нерухомості - житлового будинку [ADDRESS], згідно договору іпотеки від 15.05.2007 року. Оскільки третя особа порушила умови договору щодо повернення кредиту, позивач звернувся до суду із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням суду від 19.09.2013 року ці вимоги позивача були задоволені, у зв'язку із цим відповідач, за думкою позивача, підлягає виселенню із зазначеного житлового будинку. У судовому засіданні представник позивача Суберляк Д.В. підтримав позов та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що у справі наявні підстави для відповідача та інших мешканців з житлового будинку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю у зв'язку із наступним. Як встановлено під час судового розгляду справи, 15.05.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPVLGA00000034, згідно якого їй був наданий кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 17800 доларів США, із умовами щомісячного погашення частини кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. Забезпеченням виконання зобов'язання стала передача в іпотеку об'єкта нерухомості - житлового будинку [ADDRESS], згідно договору іпотеки № ZPVLGA00000034 від 15.05.2007 року. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.09.2013 року, у зв'язку із порушенням третьою особою умов повернення кредиту, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] Це рішення суду на момент розгляду справи є таким, що набрало законної сили, і у передбаченому законом порядку не скасовано. Відповідно до чч.1, 3 ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Також виходячи зі змісту абз.7 ст.3, ст.ст.6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація особи за певною адресою може відбуватися тільки при наявності у ній права на житло; зняття особи з реєстрації може бути здійснено за рішенням суду в разі доведення втрати нею права на житло. Враховуючи це, вимоги позивача про виселення [PERSON] з житлового будинку є обґрунтованими. Разом з цим, суд не може задовольнити вимоги про виселення інших "осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку", оскільки позивач не зазначив, про кого саме йде мова, а встановлення цих осіб під час судового розгляду справи не є функцією суду. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача мають бути задоволені частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial