Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до АТ «Банк Форвард», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що з автоматизованої системи виконавчого провадження вона дізналася, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження. На запит її адвоката ,19.02.2020 року вона отримала лист від приватного виконавця виконавчого округу міст Київ Павелків Т.Л. з якого стало відомо, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. видав відносно неї виконавчий напис №7381 від 15.11.2019 року. В ньому зазначено що 09.11.2011 року між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт» було укладено кредитний договір №93011691, згідно з умовами якого вона взяла у ПАТ «Банк Русский Стандарт» грошові кошти у розмірі 4889, 50грн. зі строком кредитування до 09.09.2012 року, сукупна вартість кредиту складає 4942, 90 грн. До відповіді приватного виконавця були долучені матеріали виконавчого провадження, зокрема, виконавчий напис, з якого їй стало відомо, що стягнення заборгованості проводиться за період з 03.11.2017 року по 01.02.2018 року, сума заборгованості складає 29 416, 16 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 28 083,97 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 482,19 гривень; плата за пропуск мінімальних платежів становить 0,00 гривень; сума за вчинення виконавчого напису - 850,00 грн. Ніяких повідомлень про ліквідацію, реорганізацію або злиття банку їй не надходило, а також не надходили нові реквізити для сплати заборгованості за кредитним договором. На її адресу не надходили претензії про сплату боргу у певний період часу. Жодних документів, які б вказували наявність у неї заборгованості перед відповідачем їй надано не було, не надано документів, які підтверджували факт переходу прав з ПАТ «Банк Русский Стандарт» до АТ «Банк Форвард». Вважає, що сума заборгованості не є безспірною, а тому виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню. З відповіді приватного виконавця Незнайко Є.В. не вбачається, що до виконавчого напису нотаріуса було долучено оригінал кредитного договору, а також договір про відступлення права вимоги, що підтверджують право вимог АТ «Банк Форвард» за кредитним договором, укладеним 09.11.2011 року. Згідно з умовами кредитного договору, строк договору сплив 09.09.2012 року, тобто підстав для нарахування процентів і користування кредитом у відповідача в період з 03.11.2017 року по 01.02.2018 року не було. Також за кредитним договором №93011691 від 09.11.2011 року сума кредиту становить 4889,50 грн., але за виконавчим написом нотаріуса встановлено, що заборгованість за сумою кредиту становить 28083,97 грн. і ця сума значно більша від суми зазначеної в договорі, тому позивачка вимушена звернутися до суду і просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача суму витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 840,80 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 24.03.2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 24.03.2020 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинене виконавче провадження № 60800183. В судове засідання представник позивача - адвокат Рєзнік В.В., який діє на підставі ордеру, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача АТ «Банк Форвард», будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, відзиву на пред`явлений позов не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилися. З урахуванням наведених обставин, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223,280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем вчинений виконавчий напис №7381 від 15.11.2019 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 93011691 від 09.11.2011року, за період з 03.11.2017року по 01.02.2018 рік грошових коштів у сумі 29416,16 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 28083,97 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 482,19 гривень; плата за пропуск мінімальних платежів становить 0,00 гривень; сума за вчинення виконавчого напису - 850,00 грн. (а.с. 9). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни від 05.12.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №7381 виданого 15.11.2019 року (а.с. 15-16). Відповідно до положень ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Положеннями ст.87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень ст.89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями п.10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих відповідачем до суду, на підставі яких нотаріус вчинив виконавчий напис. Виписки із особового рахунку боржника серед цих документів немає. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. З наданих позивачкою копій документів, вбачається, що кредитний договір №93011691 від 09.11.2011року, укладений між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт», а виконавчий напис вчинено за заявою АТ «Банк Форвард» та позивачка зазначає про те, що їй невідомо про правонаступництво стягувача. З оскаржуваного виконавчого напису також вбачається, що загальна сума заборгованості складається з тіла кредиту та процентів за період з 03.11.2017 рОКУ по 01.02.2018 рік, за кредитним договором № 93011691 від 09.11.2011року, строк дії якого по 09.09.2012 року. (а.с. 10). Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України "Про нотаріат", п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Разом із позовом представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. На підтвердження своїх повноважень надав договір надання правової допомоги та ордер. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Однак представником позивача не надано жодних підтверджень того, що йому було сплачено за надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial