Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~До суду надійшов позов [PERSON] про визнання незаконними та протиправними дії ТОВ "Одесагаз-постачання", у звязку з відмовою укласти з нею договір поставки природного газу; визнання протиправною бездіяльність ТОВ "Одесагаз-постачання" при розгляді заяви позивача при усунення неповноти, неточності в договорі від 12.01.2017р. та зобовязання ТОВ "Одесагаз-постачання" укласти з позивачкою договір постачання природного газу з визначенням порядку обєма використаного газу. 13.07.2017р. від позивачки надійшла заява про відвід судді, однак у судовому засіданні 18.10.2017р. відмовилася від даної заяви, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача, заперечував проти задоволення позову, надав заперечення в яких зазначив, що вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача та представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «Одесагаз» 16.03.2009 р. був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання. Від ТОВ "Одесагаз-постачання" на адресу [PERSON] надійшов типовий договір № 16001500 про постачання природного газу побутовим споживачам від 12.01.2017р. для підписання стороною позивача. 15.02.2017р. від позивачки надійшла заява до ТОВ "Одесагаз-постачання" в якій просила внести зміни до договору від 12.01.2017р. з визначенням порядку обєма використаного газу. 23.02.2017р. ТОВ "Одесагаз-постачання" надав відповідь на заяву позивачки про те, що ТОВ «Одесагаз-постачання» не наділено повноваженнями по внесенню змін до умов типового договору постачання природного газу, у тому числі і для конкретного споживача. ТОВ «Одесагаз-постачання» є особою, яка лише постачає природний газ, що вбачається з наступного. Відповідно до абз.2 п.11 Постанови КМУ №758 від 01.10.2015 та абз.2 п.14 Постанови КМУ №187 від 22.03.2017 Постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обовязки, зобовязані постачати природний газ побутовим споживачам, обєкти газоспоживання яких розташовуються в межах відповідної території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, за ціною, що не може перевищувати граничних роздрібних цін на природний газ. У відповідності до п.17 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Стосовно укладення договору з споживачем. Згідно до абз.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» та п.2 Розділу ІІІ вказаних Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого НКРЕКП, які є однаковими для всіх побутових споживачів України і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до абз.2 ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Така позиція викладена в узагальненнях судової практики Верховного Суду України від 01.07.2014р. «Судова практика щодо права власності при розгляді цивільних справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» та в Висновках Верховного Суду України від 01.03.2013р., викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2012 р. Відповідно до п.2 розділу ІІІ Правил на письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов'язаний надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам, що і було зроблено ТОВ «Одесагаз-постачання». Суд зазначає, що позивачка висувала вимоги до ТОВ "Одесагаз-постачання", та не заявляла клопотань про залучення до участі у справі будь-яких інших відповідачів. Таким чином, ТОВ «Одесагаз-постачання» виконало свої обовязки як Постачальник природного газу по укладенню із споживачем [PERSON] договору постачання природного газу. У судовому засіданні позивачка посилалася те, що ТОВ «Одесагаз» заключив договір про надання послуг з її матірю в 2015р., на що представник відповідача пояснив, що з 2015р. функції розподілу постачання газу перейшли до ТОВ «Одесагаз-постачання», і дійсно до 2015р. договори укладалися з ТОВ «Одесагаз», а після 2015р. з ТОВ «Одесагаз-постачання». Позивачка заборгованість перед відповідачем не визнає, оскільки по показанням лічильника не має заборгованості та навіть більше того не знає звідки вона взялася, оскільки регулярно вносить показання лічильника у квитанції про оплату житлово-комунальних послуг через банківські установи наприкінці місяця. Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". Згідно до п.4.4. Договору обєм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу, або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Відповідно до п.5.5. Типового договору розподілу природного газу Споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов'язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п'яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ. У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об'єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об'єму споживання на відповідний період. Згідно до п.5.6 Типового договору розподілу природного газу та пп.5 п.4 розділу ІХ Постанови НКРЕКП «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» №2494 від 30.09.2015 Оператор ГРМ зобов'язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об'єм та обсяг розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб'єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником Споживача. Визначені за цими умовами об'єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов'язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Величина об'єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ, поки інше не буде встановлено сторонами у відповідності до договору розподілу природного газу або у судовому порядку. Розрахунки за Договором здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ щодо обєму постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період. ТОВ «Одесагаз-постачання» здійснює нарахування за спожитий природний газ побутовому споживачу на підставі вказаних нормативних актів. Таким чином, для того, щоб у [PERSON] не було розбіжностей у показаннях лічильника, їй необхідно щомісяця на 01 число знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п'яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ПАТ «Одесагаз». Після чого, сплатити за спожитий природний газ постачальнику ТОВ «Одесагаз-постачання», відповідно до фактичних показників лічильника наданих Оператору ГРМ. У такому випадку у Споживача, Опертора ГРМ та Постачальника не буде ніяких розбіжностей. Тобто, позивач, не виконуючи свої обовязки споживача природного газу, порушує умови обліку спожитого газу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки всі вимоги виконані, а позивачку не влаштовує зміст договору, чим підтверджується фактичне дотримання законодавства України відповідачем. Вимога позивачки в порядку ст.ст. 79, 88 ЦПК України щодо стягнення суми у розмірі 20 грн. (вартість квитка) є похідними від позовних вимог про зобовязання вчинити певні дії, тому задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed