Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.02.2015 року позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання. До початку розгляду справи представник [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ "Дельта Банк" про визнання договору удаваним правочином. Просив визнати кредитний договір №1210/ФКВ - 07 від 15.08.2007 року, укладений між позивачем [PERSON] та ТОВ "Укрпромбанк" - удаваним правочином та визнати вказаний кредитний договір таким, що укладений в національній валюті України - гривні, а саме вважати, що кредит був наданий в сумі 253 893, 80 грн. на умовах, визначених в договорі. Свої вимоги обґрунтував тим, що 15.08.2007 року ТОВ "Укрпромбанк" та [PERSON] уклали кредитний договір №1210/ФКВ - 07, за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти на придбання автомобіля у сумі 50 276 доларів США зі сплатою процентної ставки 9,5 % річних на строк 72 місяці з датою повернення кредиту та процентів 13.08.2013 року. Отримання кредитних коштів в доларах США було рекомендовано позивачу працівниками банку через те, що кредитні ресурси коштують дешевше ніж кредитні ресурси в українській гривні. При цьому ТОВ "Укрпромбанк" усвідомлювало той факт, що оплату споживчих потреб позивача банк буде проводити в українській гривні. Кредитним договором передбачалось, що кредитні кошти будуть надані позивачу в доларах США та розрахунки між ним, банком та продавцем автомобіля будуть здійснюватись саме у цій валюті. Але, кредитний договір є удаваним правочином, оскільки його було вчинено з метою приховання іншого правочину, який у дійсності вчинили сторони та за яким кредитні кошти було надано позивачу у національній валюті - гривні. Так, між позивачем та ТОВ "Бест Авто Компані" 14.08.2007 року було укладено договір № 14/08-07/02, за умовами якого позивач передав продавцю - ТОВ "Бест Авто Компані" завдаток за поставку та передачу у власність позивача автомобіля Toуota Prado 4.0, 2007 року випуску в розмірі 15 %, що становило 44 805 грн., а решту коштів у сумі 253 898,80 грн. мав сплатити банк. Згідно п.п.2.1-2.2 договору розрахунки за вказаний автомобіль здійснюються у національній валюті - гривні, вартість якого становить 298 700 грн. ТОВ "Укрпромбанк" в якості оплати вартості транспортного засобу перерахувало на рахунок ТОВ "Бест Авто Компані" кредитні кошти у сумі 253 898,80 грн., фактично виконавши своє грошове зобов`язання по наданню кредитних коштів саме в національній валюті - гривні. У дійсності позивач кредит у доларах США не отримував. Такі обставини свідчать про те, що між позивачем та ТОВ "Укрпромбанк" насправді було укладено кредитний договір в національній валюті України - гривні, що не суперечило законодавству України. Тому, позивач вважає, що при застосуванні наслідків удаваного правочину графік платежів має бути змінено з моменту укладання кредитного договору. Укладення удаваного кредитного договору порушує права позивача, оскільки відбулося неодноразове значне підвищення курсу долара США по відношення до української гривні. Позивач в даний час змушений сплачувати значно більшу суму тіла кредиту та процентів в гривні, ніж фактично отриману від ТОВ "Укрпромбанк". Оскільки згідно договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.06.2010 року ТОВ "Укрпромбанк" передало права і обов`язки ПАТ "Дельта Банк", який став новим кредитором у відносинах з позивачем, позов пред`явлено до ПАТ "Дельта Банк". Представник позивача по зустрічному позову в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд винести рішення про задоволенню позову. Представник відповідача в судове засідання 22.01.2015 року та 23.02.2015 року не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про залишення зустрічної позовної заяви без задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір за №1210/ФКВ - 07, за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти у сумі 50 276 доларів США строком кредитування - 72 місяці, з кінцевою датою повернення кредиту - 13.08.2013 року, мета кредитування - придбання автомобіля зі сплатою процентної ставки за користування кредитом - 9,5 % річних. Для видачі кредиту банк відкрив рахунок № [NUMBER] в ТОВ "Укрпромбанк" (п. 2.1 договору). Днем надання кредиту сторони договору визначили день перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника та відповідно до умов кредитування, надання кредиту здійснюється за письмовою заявою позичальника шляхом безготівкового перерахування позичальником коштів на рахунок № [NUMBER] ТОВ "Бест Авто Компані" в акціонерний комерційний банк "ІНТЕРБАНК". Повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 698 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Відповідно до зави на видачу готівки №5097 15.08.2007 року здійснено операцію - виплату кредиту згідно договору №1210/ФКВ - 07 від 15.08.2007 року в сумі 50 276 доларів США, еквівалент у гривнях - 253 893, 80, отримувачем зазначено [PERSON] 14.08.2007 року між позивачем та ТОВ "Бест Авто Компані" укладено договір № 14/08-07/02, за умовами якого продавець ТОВ "Бест Авто Компані" приймає на себе обов`язок поставити та передати у власність покупця - позивача по справі автомобіль Toуota Prado 4.0, 2007 року випуску, номерні знаки та супутні до нього документи, а покупець зобов`язується прийняти автомобіль та провести за нього розрахунки належним чином. Вартість автомобіля становить 298 700 грн. Сторони договору домовились, що розрахунки за автомобіль здійснюються в національній валюті України шляхом передачі грошових коштів покупцем продавцю або через банк на розрахунковий рахунок. Також в договорі зазначили, що позивач передає в якості завдатку 15 %, що становило 44 805 грн. Сторона позивача посилається на удаваність укладеного кредитного договору за №1210/ФКВ - 07, який було вчинено з метою приховання іншого правочину, а саме договору купівлі - продажу автомобіля, який на думку сторони позивача у дійсності вчинили сторони та за яким кредитні кошти було надано позивачу у національній валюті - гривні. Але в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження вказана позиція з огляду на наступне. Під удаваним правочином розуміють правочин, що вчиняється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили ( ст. 235 ЦК України). Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Така ж позиція викладена в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до якого за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, при умислу обох сторін угоди, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини, які передбачені реальним правочином. Ознакою удаваного правочину є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі. Сторони, здійснюючі удаваний правочин, маскують іншу юридичну дію, іншу мету, яку вони мали насправді на увазі. Удаваний правочин завжди є нікчемним і сам по собі юридичних наслідків для сторін не встановлює. Аналізуючи вказане, можна дійти висновку, що оспорюваний кредитний договір не містить ознак удаваного правочину, оскільки був спрямований на реальне встановлення цивільних прав та обов`язків для сторін. Так, сторони вільно обумовили та визначили всі істотні умови кредитного договору у відповідності до вимог ст.ст. 627, 628 ЦК України. Також, сторонами кредитного договору та договору купівлі - продажу автомобіля є різні особи, при удаваному ж правочині сторони реального правочину та прихованого правочину співпадають. Крім того, відсутня спільна корисна мета сторін кредитного договору - позивача та відповідача при умові вчинення удаваного правочину. Не доведено в засіданні й те, що кредитний договір в якості удаваного правочину не породив для сторін юридичних наслідків, навпаки, при укладені кредитного договору у позивача виникли обов`язки щодо сплати кредитних коштів. Крім того, у випадку вчинення удаваного правочину правовими наслідками визнання недійсності такого правочину є застосування двосторонньої реституції, тобто кожна із сторін зобов`язана повернути другій у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. А у разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ст. 216 ЦК України). Оскільки при удаваному правочині сторони, укладаючи його, не намагаються згідно з умовами угоди нічого передавати, то у результаті нічого не передають. Як вже зазначалось, на виконання умов оспорюваного кредитного договору позичальником було перераховано кредитні кошти [PERSON] як отримувача кредиту. Стороною позивача в якості застосування наслідків удаваного правочину заявлено вимогу про зміну графіку платежів з моменту укладення кредитного договору, що не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства. З урахуванням зазначеного, відсутні підстави для того, щоб визнати кредитний договір за №1210/ФКВ - 07 від 15.08.2007 року удаваною угодою, оскільки договір виражає дійсну волю сторін і укладений у повній відповідності із цивільним законодавством, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та в судовому засіданні не знайшло підтвердження, що вказаний кредитний договір укладений з метою приховати інший правочин - договір купівлі - продажу автомобіля від 14.08.2007 року за № 14/08-07/02. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed