Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

03.04.2018 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позицію позивач обґрунтовув тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14 червня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 18000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та "Тарифами банку", викладеними на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір. У зв`язку з порушеннями зобов`язань з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за кредитним договором у відповідача станом на 21 лютого 2018 року наявна заборгованість у розмірі 116526,31 гривень, яка складається з: 17109,51 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 99416,80 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 116526,31 гривень та судові витрати. 19.12.2018 року заочним рішенням суду повністю задоволено позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк" та стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.01.2014 року в розмірі 116526,31 та судовий збір в розмірі 1762 грн., а всього 118288,31 грн. 21.01.2019 року представник відповідача Ремський Є.В. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 21.12.2018 року, за якою просив поновити строк на подання вказаної заяви, прийняти її до розгляду та скасувати заочне рішення суду виходячи з наступного. Оскільки відповідач [PERSON] за сімейними обставинами не проживав за адресою своєї реєстрації, тому судова кореспонденція, направлена на цю адресу поштою, ним не отримувалася, а поверталася до суду в зв`язку з закінченням терміну зберігання. Все це є підставою вважати, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи в суді, а тому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення пропущено з поважних причин. По суті прийнятого рішення вказав, що підставами для його перегляду є: відсутність доказів, які б підтверджували намір та згоду відповідача на отримання 24.01.2014 року престижної картки "Gold", в тому числі наявність згоди на встановлення відсоткової ставки 27,60% на рік на суму залишку заборгованості; заява від 14.06.2011 року не містить суми коштів, які отримав відповідач у кредит; відсутність доказів наявності рішення банку про зміну кредитного ліміту та отримання вказаної суми відповідачем; відсутність доказів невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором; не з`ясування під час судового розгляду розміру прострочених платежів по кредиту, прострочених відсотків, пені. 20.02.2019 року ухвалою суду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено та скасовано заочне рішення суду від 19.12.2018 року. 25.02.2019 року від АТ КБ "Приватбанк" надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, за яким представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення зазначивши, що винесене судом рішення є законним та обгрунтованим. 25.04.2019 року ухвлою суду за клопотанням представника відповідача було призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі. 13.05.2019 року від Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист про погодження строків виконання експертизи, клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та рахунок за проведення експертизи (експертного дослідження) від 06.05.2019 року №19-536/537/07. 05.07.2019 року від Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшоло повідомлення експерта №19-536/537 про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи за матеріалами справи, оскільки незабезпечено надання додаткових матеріалів за клопотанням експерта, а саме: виписки ПАТ КБ "Приватбанк" по всіх рахунках, по яких обліковується рух грошових коштів за кредитним договором № б/н від 14.06.2011 року, укладеним з [PERSON] (в паперовому та електронному вигляді); довідку про зміну кредитного ліміту (дата, сума) за кредитним договором № б/н від 14.06.2011 року; відомості по відкриттю та користуванню карткових рахунків та кредитних карт [PERSON] ; первинні документи, які підтверджують погашення кредиту [PERSON] 17.07.2019 року ухвалою суду про витребування доказів вказані документи витребувані у АТ КБ "Приватбанк" та відновлено провадження у справі. 19.08.2019 року на адресу суду надійшла заява представник позивача про надання сканованої копії висновку експертизи на його електронну адресу або копію відповіді експерта в разі непроведення експертизи. У зв`язку з необхідність ознайомлення з матеріалами експертизи просив перенести розгляд справи, призначений на 20.08.2019 року. 20.08.2019 року рогляд справи відкладено на 03.10.2019 року та повторно направлено позивачу для виконання ухвалу суду про витребування доказів від 17.07.2019 року. В зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, необхідністю ознайомлення з поясненнями сторін розгляд справи неодноразово відкладався аж до 04.03.2020 року. 20.02.2020 року на адресу суду від позивача на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17.07.2019 року надійшли затребувані матеріали. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 43). Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14 червня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку з обслуговування кредитних карт "Універсальна", згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9-34). Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір. 24.01.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку "Gold" та відкрито картковий \~ \~ \~ \~рахунок, згідно якого відповідач отримав кредиту розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 21.02.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 116526,31 грн., яка складається з 17109,51 грн. заборгованості по тілу кредиту, 99416,80 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 14.06.2011 року по 31.08.2019 року. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Як вбачається з копії статуту АТ КБ "ПриватБанк" згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк". Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням. Отже не тягне правонаступництва. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Як вбачається із підписаної сторонами анкети-заяви вона не містить умов про нарахування процентів та встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у виді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять підтверджень і того, що відповідач розумів Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо нарахування і сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів) тощо. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити вносить відповідні зміни до умов та правил споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки банком не доведено укладання кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми. Тому, позовні вимоги про стягнення грошових сум, крім тіла кредиту, згідно з умовами такого договору не підлягають задоволенню. Отже, так як анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не передбачено нарахування інших платежів за кредитом, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення доведеної заборгованості по простроченому тілу кредиту, яка складає 17109,51 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Вимоги в частині стягнення інших платежів за кредитним договором задоволенню не підлягають через недоведеність. Так як позовні вимоги задоволені частково, відповідно до статті 141 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 258,71 грн. (1762,00 * 14,683 %).

Outcome: partial