Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

21.01.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, просить розірвати укладений між нею та ПАТ "Терра Банк" договір банківського вкладу (депозиту) №СН-113021:980 від 26.12.2013, зобов'язати відповідача визнати суму заборгованості за депозитом в розмірі 100 000 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу в розмірі 100 000 грн. та нараховані проценти в розмірі 5 687,49 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 26.12.2013 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №СН-113021:980, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 100 000 грн., зі сплатою за користування коштами в розмірі 22,75% річних та з остаточним поверненням 26.03.2014. 05.03.2014 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Разом з тим, листом відповідача їй було відмовлено у поверненні вказаної суми банківського вкладу та процентів. У зв'язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, одночасно зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного рішення суду за відсутності відповідача. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки представника суд не повідомив. Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила, про поважність причин неявки представника суд не повідомила. На підставі ч.4 ст. 169, ст.224 ЦПК України та враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти розгляду справи за його відсутності та відсутності відповідача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 26.12.2013 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ "Терра Банк" був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №СН-113021:980, відповідно до умов якого останній приймає від вкладника грошову суму (вклад) у розмірі 100 000 грн., зі сплатою за користування коштами в розмірі 22,75 % річних та з остаточним поверненням 26.03.2014.(а.с.6-8) На виконання п.2.1 вказаного договору, позивач розмістила у відповідача на вкладному (депозитному) рахунку [NUMBER] грошові кошти в розмірі 100000 грн., що підтверджується квитанцією № 389750 від 26.12.2013.(а.с.9) Відповідно до п.п.2.6, 2.7, 3.1.3 вказаного договору банк прийняв на себе зобов'язання повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти готівковими коштами в валюті вкладу, або безготівковим переказом коштів в валюті вкладу на рахунок вкладника згідно його письмової заяви-розпорядження 26.03.2014. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 05.03.2014 звернулась до відповідача із заявою про повернення суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Листом відповідача №36 від 28.03.2014 повідомлено позивача про те, що грошові кошти з рахунків вкладників викрадені колишніми працівниками Банку і по даному факту відкрито кримінальне провадження.(а.с.10) Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як встановлено судом, належні позивачу грошові кошти станом на час розгляду справи відповідачем не повернуті. Даних, які б спростовували вказане матеріали справи не містять. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні і вказана обставина є загально відомою на підставі Постанови Правління Національного банку України від 21.08.2014 № 518 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.08.2014 № 72 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Терра Банк". Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином, вимоги щодо повернення належних позивачу грошових коштів можуть бути задоволені відповідно до положень вказаного Закону, в порядку черговості. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ПАТ "Терра Банк" не має правових підстав для задоволення вимог позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довела порушення її прав, а відтак в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача визнати заборгованість за депозитом у розмірі 100 000 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу в розмірі 100 000 грн. та проценти в розмірі 5 687,49 грн. необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Оскільки порушень прав позивача діями відповідача судом не встановлено суд вважає вимоги про розірвання договору банківського вкладу (депозиту) №СН-113021:980 від 26.12.2013 на підставі ст. 1075 ЦК України задоволенню не підлягають. Крім того, слід зазначити, що посилання позивача на положення ст. 1075 ЦК України як на підставу для розірвання договору, зокрема, договору про банківський вклад є безпідставними, оскільки вказані положення не поширюються на дані правовідносини. При цьому належних та достатніх доказів того, що позивач зверталась до відповідача з заявою про розірвання вказаного договору суду не надано. Іншого судом не встановлено. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed