Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.04.2018р. звернувся до суду із позовом, що був збільшений, зазначивши, що він з 14 листопада 2005 року по 26 вересня 2017 р. працював у відповідача електрослюсарем, 26 вересня 2017 року він був звільнений за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №5ІЗ-к від 26.09.2017р. Починаючи з 01 січня 2010 року по 26 вересня 2017 року відповідач порушував законодавство про працю, що призвело до недорахування та недоплати за вищевказаний період належної йому заробітної плати. Протягом періоду з 01.01,2010 р. по 26.09.2017р. він працював електрослюсарем з ремонту електричного устаткування електростанцій, йому було присвоєно 5 розряд (групу кваліфікації), відтак, коефіцієнт співвідношень згідно з колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» становить 2.17 (додаток №3 до колективного договору). Згідно з Тарифною частиною Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднання роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2012-2014 роки встановлено, що оплата праці працівників підприємств житлово-комунального господарства області здійснюється із застосуванням вимог Тарифної частини. Встановлено мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду у розмірі, передбаченому в Галузевій угоді між Міністерством ЖКГ України. Відповідачем всупереч вищезазначеним положенням законодавства самостійне встановлювався розмір мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду з суттєвим заниженням розміру мінімальної заробітної плати, що призвело до ненарахування та виплати не в повному розмірі заробітної плати протягом спірного періоду. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь недораховану заробітну плату за період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2015 року в сумі 43035,06 грн. та витрати за правову допомогу у розмірі 3000грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача Негрі Г.Ю. в судовому засіданні заперечила проти позову, зазначила, що відповідач діяв в межах закону, будь-які порушення трудового законодавства не вчинялись, просила у позові відмовити. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного. У відповідності зі ст.115 КЗПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КзПП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи з 14 листопада 2005 року по 26 вересня 2017 р. працював у відповідача електрослюсарем, 26 вересня 2017 року він був звільнений за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №5ІЗ-к від 26.09.2017р. Відповідно до ст. 96 КЗпП України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин), основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації га за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) проводиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород га інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України „Про оплату праці" тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого разряду , яка встановлюється у розмірі. що перевищує законодавчо встановлений розмір заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Відповідно до ст. З Закону України „Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником щомісячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Мінімальна заробітна плата с державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують пралю найманих працівників. Згідно пункту 4.3. Колективного договору ЛМКП „Львівтеплоенерго" на 2009-2010р.р. та пункту 4.3. Колективного договору ЛМКП „Львівтеплоенерго" на 2012-2013р.р. відповідач погодився враховувати норми та положення генеральної, галузевої, регіональної та міської угод, а також Закону України „Про Державний бюджет України". Відповідно до п. 1.1.3. Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України. Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі „Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника І розряду - у розмірі не менше 120 відсотків мінімальної заробітної плати встановленої законом. Згідно з Тарифною частиною Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднанням роботодавців га профспілковими об'єднанням Львівської області на 2010- 2011 роки встановлено мінімальну тарифну ставку робітника І розряду у розмірі, передбаченому в Галузевій угоді між Міністерством ЖКГ України та ЦК профспілки працівників ЖКГ. місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2011 роки. Додатком № 1 до Тарифної частини Регіональної угоди на 2010-2011 роки встановлено коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника 1 розряду за підгалузями га видами робіт до встановленого галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (групи кваліфікації). Для працівників, зайнятих на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ, даний коефіцієнт становить 1.59. Колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки встановлено місячні і годинні тарифні ставки робітників, зайнятих на експлуатації устаткування ТЕЦ-1, теплоцентралі «Північна», теплоцентралі «Південна», РМТМ. Судом встановлено, що позивач з 01.01.2010р. по 26.09.2017р. працював електрослюсарем з ремонту електричного устаткування електростанцій, йому присвоєно 5 розряд (групу кваліфікації), а відтак, коефіцієнт співвідношень згідно з колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки становить 2.17 , що вбачається з колективного договору. Згідно з Тарифною частиною Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднання роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2012- 2014 роки встановлено, що оплата праці працівників підприємств житлово-комунального господарства області здійснюється із застосуванням вимог Тарифної частини. Встановлено мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду у розмірі, передбаченому в Галузевій угоді між Міністерством ЖКГ України та ЦК профспілки працівників ЖКГ місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України. Додатком № 1 до Тарифної частини Територіальної угоди на 2012-2014 роки встановлено коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями та видами робіт до встановленого галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду для працівників, зайнятих на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ, даний коефіцієнт становить 1.59. Додатком № 1 до Тарифної частини Територіальної угоди на 2012-2014 роки встановлено єдину сітку міжрозрядних тарифних коефіцієнтів по підгалузях житлово-комунального господарства, згідно з якою наведений коефіцієнт для працівників 5 розряду становить 1,54. Згідно з п. 16.2 Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням мінімальних гарантій, визначених галузевою (регіональною) угодою. Наказом ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 21.07.2010 № 186 встановлено з 01.07.2010 мінімальну тарифи) ставку робітника І розряду в розмірі 892,80 гри. Наказом ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 23.04.2012 № 150 встановлено мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2012 в розмірі І 042, 80 грн. Наказом ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 29.04.2013 № 170 встановлено мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2013 в розмірі 1 106,40 грн. Розміри мінімальної заробітної плати на 2010 - 201 7р.р. були встановлені Законами України «Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010р. № 2154-УІ, «Про Державний бюджет України на 201 1 рік" від 23.12.2010р. № 2857- VI. „Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011р. № 4282-УІ, „Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012р. № 5515-УІ. „Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014р. № 711)-УІІ. „Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014р. № 80-УІІ. „Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015р. № 928-УІІІ. „Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016р. № 1801 -VIII і становили: -на 2010 рік: з І січня - 869.00 грн.. з І квітня - 884.00 грн., з І липня - 888.00 грн., з 1 жовтня 907.0грн.. з І грудня - 922,00 грн.: -на 2011 рік: з 1 січня - 941.00 грн.. з 1 квітня -960.00 грн., з І жовтня -985.00 грн.. з І грудня - 1004,00 грн.; -на 2012 рік: з І січня - 1073.00 грн., з 1 квітня - 1094,00 грн.. з 1 липня - 1102,00 грн.. з 1 жовтня - 1118.00 грн.. з І грудня - 1134.00 грн.; -на 2013 рік: з І січня - 1 147.00 грн., з І грудня - 121 8.00 грн.; -на 2014 рік: 1218.00 грн.; -на 2015 рік: з І січня - 1218.00 грн.; з 1 вересня - 1378,00 грн.; -на 2016 рік: з 1 січня - 1378.00 грн., з 1 травня - 1450.00 грн., з 1 грудня - 1600.00 грн.; -на 2017 рік: з 1 січня - 3200,00 грн., прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня по 30 квітня - 1600.00 грн. (відповідно до ч. 6 ст. 96 КЗпП України в редакції Закону України від 06.12.2016р. № 1774-УІІІ мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатний осіб на І січня календарного року). При нарахуванні позивачу заробітної плати за період січень 2010 - вересень 2017р.р. відповідач суттєво занижував розмір мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду з суттєвим заниженням розміру мінімальної заробітної плати, що підтверджується листом Державної фінансової інспекції у Львівській області за № 06-16/3740 від 02.06.2014р., листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури вих. № 25-53 31.12.2014р., листом Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області вих. №1175 від 17.03.2014р. та постановою Залізничного районного суду м. Львова від 14.1 1.2013р. по справі 462/7893/13-п про притягнення директора ЛМКП «Львівтеплоенерго" до адміністративної відповідальності за ч. І ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порушень вимог законодавства про працю. З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що Львівське міське комунальне підприємство ..Львівтеплоенерго" недорахувало та не виплатило йому заробітну плату за період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2015 року в сумі 43 035 грн. 06коп. З огляду на зазначене , суд вважає , що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ст. 137 ч. 4 , ч. 5 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. До позовної заяви позивач надав договір про надання правової допомоги від 15 лютого 2018 року, укладений між адвокатом [PERSON] та позивачем , розрахунок витрат на професійну правничу допомогу по справі від 16 квітня 2018р. Даний розрахунок містить докладний перелік виконаних робіт за даною цивільною справою та розмір вартості правової допомоги у сумі 3000 гривень. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру позивач сплатив 3000 грн. адвокату [PERSON] в рахунок надання правової допомоги за договором. Таким чином, суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved