Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 22566,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2059,68 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертного дослідження, 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 266,26 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що він орендує нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS], розташоване в торгівельному комплексі „Театральний". 27 грудня 2012 року, близько 09:00 год. з вини відповідача, який є власником приміщення що знаходиться поверхом вище, відбулося затоплення орендованого ним приміщення. Причиною затоплення стало недбале користування відповідачем системою опалення, а саме вийшли з ладу дві латунні заглушки, які знаходяться в приміщенні відповідача та є частиною системи опалення, яка існувала до її переобладнання. В результаті затоплення були пошкоджені належні позивачу товар (одяг) та торгове обладнання, що проявилося в його деформації, забрудненні та коробленні, чим йому була завдана майнова шкода в розмірі 22566,00 грн. За проведення експертного дослідження для визначення розміру майнової шкоди позивачем було витрачено 2059,68 грн., а тому просить зазначену суму також стягнути з відповідача. Крім того вважає, що йому була завдана моральна шкода в розмірі 2000 грн., яку обґрунтовує тим, що в зв'язку з пошкодженням майна відбувся розлад нормального ритму життя, нервував та переживав з приводу втрачених якостей майна, витрачав час на усунення наслідків залиття, на проведення обстеження та визначення розміру матеріального збитку, звернення до суду для захисту його прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилається на те, що [PERSON] придбав приміщення магазину "[INFO]" в 2004 році, і в цьому приміщенні вже була змонтована власна система опалення з пропіленових труб та металевих радіаторів, які монтовані відкрито по стінах приміщення магазину. До складу цієї системи опалення не входило ані вмонтований у підлогу трубопровід, ані дві латунні заглушки, про які зазначено в акті, що складений комісією після залиття приміщення позивача. Обстежена експертом система опалення належного [PERSON] магазину перебуває в справному стані та не є причиною можливого затоплення приміщення, яким користується позивач. Металевий трубопровід вмонтований у підлогу з двома латунним заглушками не є власністю [PERSON] і теплова енергія через цей трубопровід до системи опалення магазину "[INFO]" не постачається. За таких обставин, на його думку, [PERSON] не вчинив жодної дії чи бездіяльності, які б спричинили матеріальну чи моральну шкоду позивачу. Крім того, в день залиття останнього навіть не було в м.Сумах через перебування на лікуванні. Тобто, відповідач ніяким чином не міг спричинити шкоду майну позивача шляхом його затоплення гарячою водою з власної системи опалення. Окрім зазначеного, звертав увагу суду на те, що акт огляду складений заінтересованими особами, а саме: головним інженером комплексу "Театральний" та іншими власниками приміщень цього комплексу, які на даний час подали самостійні позови до [PERSON] Вважає, що вказані особи намагаються в такий спосіб покласти власні прорахунки в обслуговуванні системи опалення комплексу на відповідача. Також вважає, що позивачем не доведено належними доказами розмір завданої йому майнової шкоди та крім того не доведено факт спричинення йому моральної шкоди. Представник третьої особи ТОВ „Сумитеплоенерго" вважає, що затоплення сталося з вини відповідача, що підтверджується актом від 27.12.2012 року, згідно якого джерело затоплення знаходиться в приміщенні відповідача та причиною затоплення є вихід з ладу двох латунних заглушок. Також пояснив, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 року ТОВ "Сумитеплоенерго" визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води в [ADDRESS]. Послуги з теплопостачання до вказаного будинку товариство надає на підставі договору про надання послуг з централізованого постачання та постачання гарячої води №407-т укладеного між товариством та ТДВ "Комплекс "Театральний". Крім того, згідно Акту границі розподілу балансової приналежності тепломереж та експлуатаційної відповідальності за стан теплових мереж від 23.10.2007 року, ТОВ "Сумитеплоенерго" відповідає за експлуатацію та стан теплових мереж, які прокладені від теплової камери біля [ADDRESS]. Представник третьої особи ТОВ „Комплекс „Театральний" пояснив, що в період з 1998 року по 2010 рік всі нежитлові приміщення ТДВ "Комплекс "Театральний" (окрім приміщень загального користування: коридорів, сходів на поверхи тощо) було відчужено. В тому числі нежитлове приміщення, що знаходиться зараз у власності [PERSON], було продано Дочірньому підприємству "КМ Інвестиції Україна", а після цього - перепродане. На момент передачі вказаного приміщення прилеглий до вказаної площі балкон був відкритим та без опалення. В подальшому це приміщення перебудовувалось та система опалення переоблаштовувалась. Про перепланування приміщення, зміни в системі опалення та встановлення іншої системи опалення ТДВ "Комплекс "Театральний" не повідомляли, а новий власник - [PERSON], не надав до суду проектної документації щодо реконструкції та ремонту своїх приміщень та мереж опалення, що знаходяться у його власності. Тобто, ТДВ "Комплекс "Театральний" не було відомо, які переобладнання були зроблені відповідачем в межах нежитлового приміщення. Крім того, до власників нежитлових приміщень перейшли не тільки приміщення, а й мережі теплопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення в межах кожного окремого нежитлового приміщення, окрім нежитллових приміщень загального користування, які залишились у власності ТДВ "Комплекс "Театральний". Тобто, ТДВ "Комплекс "Театральний" не обслуговує мережі, що знаходяться в нежитлових приміщеннях, належних на праві власності іншим власникам. Під час огляду приміщення відповідача в день затоплення комісією було виявлено, що на сталевих трубопроводах, які є частиною системи опалення розташованої в підлозі торгового залу " 207а" та в коридорі " 202", встановлені латунні заглушки, дві з десяти деформовані, тобто мають тріщину, і саме це стало причиною залиття. Враховуючи зазначене, вважала, що саме через недбале ставлення відповідача до своєї власності і сталось залиття інших приміщень комплексу, а тому він повинен відшкодувати позивачу заподіяну таким залиттям матеріальну та моральну шкоду. Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є приватним підприємцем (т. 1 а.с. 29) та відповідно до договору оренди (т.1 а.с. 133-135) для торгівлі одягом орендує частину не житлового приміщення площею 45 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Відповідач є власником іншого не житлового приміщення за цією ж адресою, що знаходиться поверхом вище (а.с. 44, 67). 27.12.2012 року відбувалося залиття не житлового приміщення - магазину „[INFO]", власником якої є [PERSON] та яке було орендоване позивачем, що підтверджується актом про залиття приміщення (т.1 а.с.136-137). В результаті залиття було пошкоджене майно та торгівельне обладнання, перелік якого зазначений в акті. Відповідно до акту про огляд приміщення від 27.12.2012 року (т. 1 а.с. 5) джерело аварії знаходиться в не житловому приміщенні, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на другому поверсі в приміщенні магазину „Світ шкіри", доступ до якого надав представник ФОП [PERSON], аварія сталася через недбале користування системою опалення, що стало причиною виходу з ладу двох латунних заглушок на різьбовому з'єднанні труб опалення, що відрізані внаслідок самовільного переобладнання системи опалення. В результаті залиття орендованого позивачем приміщення були пошкоджені одяг та торгівельне обладнання, належні позивачу. Відповідно до наданого позивачем письмово доказу експертного товарознавчого дослідження (т. 1 а.с. 6-22) розмір матеріальної шкоди, завданої ФОП [PERSON] внаслідок пошкодження товарів та торгівельного обладнання в результаті залиття 27.12.2012 року приміщення магазину „[INFO]" складає 22566 грн. За проведення експертного дослідження позивач сплатив 2059,68 грн. (а.с. 27-28). Свідок [PERSON] підтвердив суду обставини, викладені в акті огляду приміщення від 27.12.2012 року (т.1 а.с. 5) та пояснив, що має у власності магазин [NUMBER] в ТЦ „Лабіринт" за адресою [ADDRESS]. 27.12.2012 року йому зателефонував охоронець та повідомив, що в торговому центрі відбувається залиття. Коли він прибув на місце то головним інженером ТОВ „Комплекс „Театральний" [PERSON] вже була перекрита вода на весь комплекс. Почали по телефону викликати всіх власників, відповідачу також телефонували однак він не приїхав, а приїхав його представник на ім'я [PERSON]. Довіреності в останнього не було але він ключами відчинив двері до приміщення, належного [PERSON] Коли зайшли до належного відповідачу приміщення, там була вода. Коли з метою перевірки включили воду комплексі, то з заглушок, які знаходилися в приміщенні відповідача, вдарила вода фонтаном та добивала до стелі. Також пояснив, що в зазначеному приміщенні відповідача, а саме в туалеті в полу було 2 краники, які коли перекрили, то вода перестала текти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що він купив нежитлове приміщення (яке на даний час належить [PERSON]) 06.03.2002 року вже з переобладнаним балконом. Придбане ним приміщення потребувало капітального ремонту, а тому він здійснив ремонт, в ході проведення якого в тому числі була встановлена нова система опалення. Вказана система була випробувана в 2002 році та працювала без зауважень та нарікань, а стара система була заглушена та не використовувалась. Ніяких проектів щодо переобладнання системи ним не складалось, ні с ким встановлення нової системи опалення не узгоджувалось. В 2004 році він продав зазначене приміщення. Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень суду надані висновки експерта № 67 від 03.12.2013 року (т.2 а.с.17-41) та № 93 від 22.01.2014 року (т.2 а.с. 100-110). Відповідно до зазначених висновків експерта до комплектації системи опалення приміщення магазину „[INFO]", розташованого за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON], не відносяться дві латунні заглушки, про які зазначено в акті про огляд приміщення від 27.12.2012 року та не сполучені з системою опалення даного магазину, яка знаходиться в доброму технічному стані. Проте, на думку суду вказаний висновок не спростовує того факту, що труби, які прокладені в підлозі та виходять на поверхню з підлоги до нежитлового приміщення відповідача, та які були заглушені латунними заглушками, є залишками системи опалення, за допомогою якої раніше здійснювалось опалення цього приміщення. Крім того, вказані латунні заглушки знаходяться в приміщенні, яке належить відповідачу і це виключає можливість доступу до них сторонніх осіб. Зазначене покладає обов"язок на [PERSON], як власника приміщення, по догляду та піклуванню про стан цих заглушок. Разом з цим, як вбачається з дослідної частини вищезазначеного експертного висновку, витікання води після подання теплоносія до металевого трубопроводу, розташованого в підлозі, призвело до витікання води саме на місці пошкодженої латунної заглушки розташованої над підлогою в торговому залі №207а і яка зазначена в Акті про огляд приміщення від 27.12.2012 року. Також згідно висновку експерта № 67 від 03.12.2013 року (т.2 а.с.17-41) відповідно до Акту прийому-передачі не житлових приміщень від 24 грудня 2004 року, який складався відповідно до умов договору купівлі-продажу від 23.12.2004 року, [PERSON] не передавався у власність металевий трубопровід, в який було вмонтовано дві латунні заглушки, про які зазначено в акті про огляд приміщення від 27.12.2012 року. Зазначений висновок суд також не може прийняти до уваги, оскільки експерт робить посилання тільки на відповідний акт прийому-передачі і не вирішує питання про право власності відповідача на металевий трубопровід. Крім того вирішення такого питання не віднесено до компетенції експерта. Також суд вважає, що відповідно до ст.ст. 186, 187 ЦК України при переході права власності на відповідача на зазначене нежитлове приміщення до нього також перейшло право власності на комунікації, що знаходяться в цьому приміщенні, зокрема як на діючу систему опалення так і на залишки старої системи опалення, яка існувала до переобладнання. Відповідно до договору про порядок користування нежитловим приміщенням у комплексі "Театральний" від 03.01.2012 року, який було укладено між ТДВ "Комплекс "Театральний" та [PERSON] , останній не повинен допускати пошкоджень інженерних мереж (системи постачання води, тепла та електроенергії) та відшкодовує збитки, заподіяні комплексу та іншим власникам у разі безвідповідального ставлення до стану інженерних мереж у приміщеннях, що знаходяться у власності (а.с. 23-25 т.1). В даному випадку з урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач безвідповідально ставився до придбаного ним майна (не витребував у попередніх власників та не виготовив самостійно документацію на встановлену нову систему опалення у приміщенні, не дбав про належний стан тих залишків системи опалення, доступ до яких знаходиться виключно в належному йому приміщенні), а тому, як власник приміщення, який несе обов`язок по контролю за технічним станом свого майна, є особою, яка повинна відповідати за спричинення шкоди позивачу внаслідок залиття. При цьому, об'єктивного спростування таких висновків відповідачем суду не надано, а посилання представника відповідача на відсутність в діях відповідача вини у залитті судом до уваги не беруться, оскільки вони не обґрунтовані та не підтверджені належними і допустимими доказами. Твердження представника відповідача про те, що складання акту огляду приміщення відбулось за відсутності відповідача суд не розцінює як підставу для звільнення [PERSON] від обов"язку відшкодувати завдану ним шкоду. Таким чином суд вважає, що позивачем доведено, що затоплення сталося з вини відповідача, а саме внаслідок недбалого користування відповідачем системою опалення, зокрема залишками системи опалення, яка існувала до переобладнання. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння. користування та розпорядження майном. Згідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов"язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в)причинний зв"язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г)вина з заподіяння шкоди. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність, встановлену ст. 1166 ЦК України. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Оскільки позивачу внаслідок залиття з вини відповідача спричинені матеріальні збитки, а відповідач відмовляється відшкодовувати шкоду позивачу, його порушені права підлягають захисту. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням обставин справи, враховуючи надані позивачем докази, кількість пошкодженого майна, розмір майнової шкоди та затримку з її відшкодуванням суд приходить до висновку, що внаслідок залиття позивач зазнав психологічний дискомфорт і моральні переживання, а тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню. Питання про судові витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved