Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500245896 від 12.12.2011 року в розмірі 62 884,56 грн., та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 12 грудня 2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500245896, відповідно до якого, остання отримала кредит у розмірі 33 240,00 грн. зі строком на 36 місяців. У порушення зазначених норм законодавства та умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала. У зв`язку з чим, за кредитним договором № 500245896 виникла заборгованість в розмірі 62 884,56 грн., яка складається з наступного: 53 684,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 200,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 23 грудня 2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 500245896 від 12.12.2011 року укладеним між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] . Оскільки заборгованість за кредитним договором № 500245896 від 12.12.2011 року станом на 23.12.2013 року складала 62 884,56 грн., та відповідачем не погашена, тому просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 12 грудня 2011 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500245896, відповідно до якого, остання отримала кредит у розмірі 33 240,00 грн. зі строком на 36 місяців. У порушення зазначених норм законодавства та умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 23 грудня 2013 рік виникла заборгованість в розмірі 62 884,56 грн., яка складається з наступного: 53 684,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 200,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 23 грудня 2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 500245896 від 12.12.2011 року укладеним між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" набуло право вимоги за кредитним договором № 500245896 від 12.12.2011 року укладеним між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої\~статті 258 ЦК України). Крім того, в ст. 266 ЦК України закріплено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 259 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі впливом строку виконання. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід сформульований Великою Палатою Верховного Суду від 28 березня 218 року у справі № 14-10 цс 18. Таким чином, позивач мав право звернутися до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості , в межах трирічного строку позовної давності в межах строку, коли позивачу стало відомо про порушення відповідачем взятих зобов`язань за договором, в межах позовної давності - трьох років від дати,\~\~коли він дізнався про порушення свого права, тобто з 23 грудня 2013 року до 23 грудня 2016 року. Однак позивач звернувся в суд з даним позовом лише 15 серпня 2018 року, тобто зі спливом позовної давності. Відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed