Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, у якій просить визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] та на 1/3 частину зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами, як за колишнім членом колгоспного двору. Зазначив, що відповідно вимог ст. 1269, 1272 ЦК України звернувся до Приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиної Л.М. із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі на будинок на ім'я померлого [PERSON], який був головою колгоспного двору, не зазначена інформація про інших членів колгоспного двору нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому виникла необхідність звернення до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Левковицької сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх права та взаємовідносини. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року, про що Левковицькою сільською радою Чернігівського району Чернігівської області в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 23 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] Зазначений житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01 жовтня 1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів від 14 вересня 1990 року за № [NUMBER] (а.с.6). Відповідно довідки № 605 від 22 вересня 2016 року та № 617 від 27 вересня 2016 року виконкому Левковицької сільської ради, згідно погосподарських книг за 1986-1990 роки та за 1991-1995 роки за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] - власник будинку, [PERSON] - його дружина та [PERSON]- син (а.с.9 на звороті, 11). Господарство відносилося до категорії «колгоспний двір» де [PERSON] був головою господарства, а [PERSON] та [PERSON] - членами колгоспного двору, які мала рівне право на майно колгоспного двору, а отже і на житловий будинок з господарськими спорудами. (а.с. 20,). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказано, що положення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, що виникли після введення в дію цього закону. До правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до статті 123 ЦК УРСР 1963 року, чинною на час існування спірних правовідносин, частка члена колгоспного двору в майні двору визначалась при виході із складу двору або при поділі двору. Розмір частки члена двору встановлювався, виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Після смерті [PERSON] спадщину на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] фактично прийняла його дружина [PERSON], оскільки проживала разом з ним за однією адресою, що підтверджується довідкою № 616 від 27 вересня 2016 року виконкому Левковицької сільської ради. (а.с.11 на звороті). Таким чином [PERSON] належало 2/3 частини вказаного домоволодіння. За повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області спадкова справа після померлого [INFO] року [PERSON] не відкривалась. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою проживав без реєстрації її син - [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується довідками Левковицької сільської ради від 22 вересня 2016 року (а.с.13 та 13 на звороті). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та визначено позивачу додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с.10). За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори 15 грудня 2016 року була відкрита спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину за законом. Відповідно Довідки про середню ринкову вартість майна від 16 лютого 2016 року середня ринкова вартість житлового будинку за [ADDRESS] становить 67 632 грн. 83 коп. Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились до його смерті. Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 01 жовтня 1990 року видано [PERSON], як голові колгоспного двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність" кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати свідоцтво про право власності на будинок, бо відсутній правовстановлюючий документ, у якому була б визначена частка кожного члена колгоспного двору на даний будинок, так як дане домоволодіння відносилося до господарства "колгоспний двір", тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на спірне домоволодіння. Суд вважає, що позивач у відповідності з вимогами ст. 328, 1233, 1268 ЦК України має право на визнання за ним права власності на спірний будинок. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 2/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] як за спадкоємцем за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] та на 1/3 частину зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами, як за колишнім членом колгоспного двору. На підставі викладеного,

Outcome: approved