Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 42 86, 01 грн. Вимоги позову мотивує тим, що 04.01.2019 р. в м. Києві сталось ДТП за участю автомобіля «Хюндай» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «Фольксваген» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні вказаного ДТП. Автомобіль «Фольксваген» внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Даний автомобіль застраховано в позивача на підставі договору страхування транспортних засобів. Внаслідок настання страхового випадку, позивачем було виплачено страхове відшкодування страхувальнику в розмірі 42 846, 01 грн. Посилаючись на ст.. 993 ЦК України та ст.. 27 Закону України «Про страхування», позивач звернувся до суду з позовом, про відшкодування виплаченого страхового відшкодування. 19.08.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, за останнім відомим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача до суду не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 04.01.2019 р. в м. Києві сталось ДТП за участю автомобіля «Хюндай» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «Фольксваген» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у своєї адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та у здійснення вказаного вище ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП транспортний засіб «Фольксваген» д/н [NUMBER] був застрахований в позивача на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 06.12.2018 р. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. У відповідності до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 26.01.2019 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д/н [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу складає 43 380, 3 грн. Позивачем виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 42 846,01 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №7046 від 13.02.2019 р., № 7133 від 14.02.2019 р., №7048 від 21.02.2019 р. Виплата здійснена на підставі заяви страхувальника, страхового акту та Звіту. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 42 846, 01 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Outcome: approved