Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5511/390DCLRKPT від 14.08.2014 р. - на суму 42 793,46 грн. 21.07.2015 р. між ПАТ «ПтБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 20150721-Г, у відповідності до умов якого ПАТ «ПтБ» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «ПтБ», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 р. - реєстру заборгованостей, позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 5511/390DCLRKPT від 14.08.2014 р. в сумі 50 146,46 грн., з яких: 42 793,46 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 751,91 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 4 601,09 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договорами. Враховуючи викладене, просять позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] 14.08.2014 р. був укладений кредитний договір з можливістю перенесення платежу № 5511/390DCLRKPT, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 42 793,46 грн. у тимчасове платне користування на поточні потреби з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом - 0, 0001 % річних, реальна процентна ставка - 29,81 %, дата повернення кредиту - 02.03.2021 р. Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним договором в повному обсязі. Згідно з договором факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" передало грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу розпорядження ПАТ «Платинум Банк» за плату, а ПАТ «Платинум Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей. Сторони погодили, що до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" переходять права грошової вимоги, які належали ПАТ «Платинум Банк» за кредитними договорами, а також права ПАТ «Платинум Банк» як вигодонабувача на страхове відшкодування договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 5511/390DCLRKPT від 14.08.2014 р. відповідач має прострочення повернення чергової частини позики з 02.10.2014 р. За наданим розрахунком, станом на 20.07.2015 р. заборгованість [PERSON] становить 50 146,46 грн., з яких: 4 601,09 грн. - пеня; 2 751,91 грн. - комісія; 42 793,46 грн. - тіло кредиту. Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідач суду не надав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Частиною 1ст. 212 ЦК України передбачено право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved