Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просили ухвалити рішення суду , яким визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] і складається з 2/3 частин земельної ділянки площею 2,9100 га, кадастровий номер 1825084400:04:000:0182, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯБ № 238502, виданому Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010422000265; ухвалити рішення суду , яким визнати за позивачем - [PERSON] в порядку спадкування право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] і складається з 2/3 частин земельної ділянки площею 3,0200 га, кадастровий номер 1825084400:04:000:0183, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯБ № 238501, виданому Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010422000264; ухвалити рішення суду , яким визнати за позивачем - [PERSON] в порядку спадкування право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] і складається з 1/3 частини земельної ділянки площею, 2,9100 га, кадастровий номер 1825084400:04:000:0182, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯБ № 238502, виданому Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010422000265; ухвалити рішення суду, яким визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування на спадкове майно після смерті батька [PERSON] і складається з 1/3 частини земельної ділянки площею, 3,0200 га, кадастровий номер 1825084400:04:000:0183, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯБ № 238501, виданому Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010422000264. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що [INFO] померла їх рідна мати - [PERSON], після смерті якої залишолось спадкове майно, яке складається з - земельної ділянки площею 3,0100 га ( яка складається з двох земельних ділянок : площею 2,9100 га, кадастровий номер 1825084400:04:000:0182 і площею 0,1000 га, кадастровий номер 1825010100:08:000:0377 цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. [PERSON] заповітів не залишила, а тому спадкування має відбуватись виключно за законом. На думку позивачів вони є єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які мають право і претендують на зазначене спадкове майно після смерті їх матері. Окрім позивачів право на зазначену спадщину мав чоловік померлої, [PERSON], прийняв її і 22 листопада 2006 року , як єдиний спадкоємець за законом першої черги отримав Свідоцтво про право на спадщину законом у Радомишльській державній нотаріальній конторі. [INFO] помер батько позивачів [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з з земельної ділянки площею 3,1200 га (яка складається з двох земельних ділянок: площею 3,0200 га, кадастровий номер 1825084400:04:000:0183 і площею 0,1000 га кадастровий номер - 1825010100:08:000:0372, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області і межі якої зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯБ № 238501, виданому Радомишльською районною державною адміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 010422000264. Також позивачі зазначають , що за життя [PERSON] своє право власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] у встановленому законом порядку не оформив, а саме Свідоцтво про право на спадщину одержав, але правовстановлюючий документ на своє ім»я не одержав, належним чином це право не зареєстрував і при житті Державний акт на землю та Витяг про реєстрацію права власності не одержав, тому позивачі вважають , що вони є єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які мають право і претендують на зазначене спадкове майно після смерті [PERSON], прийняли його в 6-ти місячний строк з дня смерті спадкодавця шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, тобто за свій рахунок проводили поховання, робили поминки, прибирали в будинку, обробляли земельну ділянку тощо,тому вважають, що мають право на перерозподіл спадщини між собою у відповідності до ст. 1280 ЦК України. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили задоволити позов в повному обсязі. Представник відповідач в суд не з'явився,надіслав до суду заяву в якій просить розглядати справу у їхню відсутність. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши та оцінивши всі письмові докази по справі,суд вважає що позов задоволенню не підлягає таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого Виконкомом Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 14.10.2005 року. Як вбачається з копії спадкової справи, що надана суду Радомишльською державною нотаріальною конторою спадщину після її смерті прийняв [PERSON], чоловік померлої. Будь-які інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини в Радомишльську державну нотаріальну контору не звертались. 22 листопада 2006 року Радомишльською державною нотаріальною конторою [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 3,01 га на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 238502, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010422000265 та Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства в КСП « Світанок» села Кичкирі, Радомишльського району Житомирської області в сумі 1646,00 грн, що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЖИ-6 № 229112, виданого 05.09.2001 року Кичкирівською сільською Радою, Радомишльського району Житомирської області. 05.11.2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого Виконкомом Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 05.11.2009 року. Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON]. Будь-яких доказів про те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] позивачами суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Твердження позивачів [PERSON] та [PERSON], що вони прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном суд оцінює критично, оскільки згідно норм діючого законодавства не передбачено прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Законодавець чітко вказує, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Всупереч вимогам даної законодавчої норми, позивачами [PERSON] та [PERSON] не зазначено посилання на докази на підтвердження того, що [PERSON] не надавав їм письмової згоди на подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. Крім того, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Проте позивачами [PERSON] та [PERSON] вимога про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не заявлялась. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. В обґрунтуванні позовних вимог , як на підставу для визнання права власності у відповідних частинах кожному з них, позивачі зазначали, що вони мають право на перерозподіл спадщини між собою на підставі ст. 1280 ЦК України. Згідно ст.1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частина друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Проте , як встановлено в судовому засіданні спадщину після смерті [PERSON] прийняв тільки один з позивачів - [PERSON], а відтак відсутні правові підстави для задоволення вимог про перерозподіл спадщини між спадкоємцями. Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] будь-які свідоцтва про право на спадщину, станом на момент розгляду справи у суді, не видавались, а відтак спадщина є нерозподіленою. Оскільки позивачами в судовому засіданні не доведено факту прийняття ними спадщини після смерті смерті [PERSON], відтак відсутні підстави для задоволення їх вимог про перерозподіл спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, суд зазначає , що Главою 86 ЦК. а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування". У матеріалах справи відсутня обгрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це вже є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, з огляду на викладені обставини та відповідні їм норми закону суд прийшов до переконання про необґрунтованість вимог позивачів, а відтак позовні вимоги, в межах їх обґрунтування, не підлягають до задоволення у звязку із їх безпідставністю.

Outcome: dismissed