Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2015 по 31.05.2019, інфляційні втрати, 3 % річних. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією і являється виконавцем послуг з централізованого опалення в будинок [ADDRESS] . У квартирі [INFO] цього будинку проживають відповідачі. З 01.07.2014 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі проживаючи і користуючись послугами, які надаються силами позивача, не виконують обов`язку, не здійснюють платежі за центральне опалення. У зв`язку з порушенням термінів оплати з боку відповідачів за період з 01.06.2015 по 31.05.2019 утворилась заборгованість за теплопостачання у розмірі 20 350,87 грн. Вказану суму боргу, разом з інфляційними втратами, 3% річних просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати. Ухвалою суду від 11.12.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 23.02.2021 від представника відповідачів [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він позов заперечує, вважає вимоги незаконними і необгрунтованими, зазначає, що [PERSON] є не належним відповідачем, оскільки не є власником квартири та фактично не проживає в ній. Крім цього, [PERSON] на протязі багатьох років не користується центральним опалення і не може ним користуватись оскільки в нього в квартирі відсутні радіатори централізованого опалення та відвідач не підписував жодних договорі про надання послуг. 15.03.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Представник позивача, діючи згідно довіреності, в судове засідання не з"явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі та їх представник у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] та зареєстрований разом з відповідачем [PERSON] в даній квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №2 від 11.06.2019, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідно до ст.162 ЖК України громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.64 ЖК України повнолітні члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.09.2020 скасовано судовий наказ від 23.07.2019 про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 23 702.66 грн., а також 192,10 грн. судового збору. Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" позивач є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно з п.4 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії, якою є Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго". У відповідності до п.б ст.2 Прикінцевих положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги з 01 липня 2014 року. Пунктом 1.1 Договору приєднання "Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством "Львівтеплоенерго" від 1 липня 2014 року виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Згідно з вимогами ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, а саме ст.ст. 14, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями передбачають, що наймач та члени його сім`ї зобов`язані вчасно вносити плату за комунальні послуги, згідно затверджених тарифів. На підставі п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість по помешканню відповідачів за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2015 по 31.05.2019 становить 20 350,87 грн., інфляційних втрат в розмірі 2 443,22 грн. та 3 % річних в розмірі 716,47 грн., суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, вважає належним та допустимим доказом. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідачів а саме, що відповідач [PERSON] є не належним відповідачем, оскільки останній не є власником та не проживає в квартирі [ADDRESS] , оскільки доданий останнім акт не засвідчує факт не проживання відповідача в період з 01.06.2015 по 31.05.2019 за який нараховується заборгованість . Крім цього, суд не приймає доводів представника відповідачів про те, що [PERSON] протягом багатьох років не користується центральним опаленням і не може ним користуватися, тому, що в його квартирі відсутні радіатори центрального опалення, оскільки суду не надано доказів, зокрема акту про відключення від мереж централізованого опалення, затвердженого міжвідомчою Комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення. Крім цього, самовільне відключення споживача від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання (постанова ВГСУ у справі №904/4858/15 від 28.02.2017). Суд зауважує, що жодних належних доказів стороною відповідача не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, позиція відповідачів не заслуговує на увагу суду, надані позивачем розрахунки належними доказами не спростовано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, з відповідачів слід стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого опалення. Крім того, обґрунтованими є і підлягають до задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір яких за спірний період становить 2443,22 гривні і відповідно 716,47 гривень. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-2023цс15 в своїй постанові від 16.12.2015 висловився про те, що закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, заборгованість за послуги з централізованого опалення і водопостачання, інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.06.2015 по 31.05.2019 слід стягнути в примусовому порядку з відповідачів як власника та користувачів квартири [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2102 грн., по 1051 грн. з кожного з відповідачів. На підставі статей 7, 9 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved