Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

17 червня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 18 лютого 2008 року між ПАТ "Дельта банк", правонаступником якого є ТОВ КБ «Дельта», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-20115-180208, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1504,00 грн. на придбання певного майна. Відповідно до п. 2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік, а також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2,70% в місяць. Позивач свої зобов"язання виконав. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в певному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує. Станом на 12.04.2014 року за [PERSON] наявна заборгованість у сумі 1630,72 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 1332,44 грн., заборгованість за відсотками - 40,04 грн., заборгованість за комісіями - 258,24 грн. Положеннями договору передбачено, що ТОВ "КБ "Дельта" у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов"язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, просив справу розглядати за відсутності представника банку. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судова кореспонденція, направлена на адресу, зазначену у позові, повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж три дні до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З належним чином посвідченої копії кредитного договору № 001-20115-180208 від 18.02.2008 року вбачається, що між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1504, грн. на строк 6 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 17 серпня 2008 року (а.с. 5-6) Відповідно до умов даного договору моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора в повному обсязі суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених цим договором, та можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання позичальником умов договору (п.п. 2.2 договору). За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік (п.п. 2.3 договору). За обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 2.70 % в місяць (п.п. 2.5) Позивач зобов"язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 1504,00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 6687103 від 18.02.2008 року (а.с. 3) та копією рахунка - фактури № ХV0-00000067 від 08.02.2008 року (а.с. 10). Станом на 12.04.2014 року за [PERSON] наявна заборгованість у сумі 1630,72 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 1332,44 грн., заборгованість за відсотками - 40,04 грн., заборгованість за комісіями - 258,24 грн. (а.с. 4) Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст. ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобов'язання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені ним при пред'явленні позову судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved