Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У березні 2014 р. до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. [INFO] помер син позивача [PERSON] Заповіту спадкодавець не складав. Його єдиною спадкоємицею першої черги, згідно статті 1261 ЦК України, є мати - позивач в даній справі, у лютому 2014 р. звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] З причини того, що свідоцтво про право власності на житло від 15.03.1994 р. не було зареєстровано в органах БТІ та електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, нотаріус не мав законних підстав оформити прийняття спадщини та видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, а тому постановою від 27.03.2014 р. у вчиненні даної нотаріальної дії було відмовлено. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнали повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд вважає, що встановлення фактів належності об'єкта нерухомого майна померлому з визначенням його частки у праві спільної сумісної власності з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved