Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2007/686-Ф03.7/161 від 03.05.2007 року (далі Договір) відповідач отримав кредит у розмірі 70000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,45 % на рік з кінцевим терміном повернення 02.05.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань 03.05.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 07-15/539 (надалі Договір поруки) відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту. Відповідачі не виконували належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у них утворилася заборгованість, яка станом на 14.05.2015 року становить 151714,07 доларів США, з яких: 68423,93 доларів США - заборгованість за кредитом; 45684,93 доларів США- заборгованість за відсотками; 37605,21 доларів США - пеня. В порушення умов договору відповідачі свої зобов'язання за договором не виконали. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі ( кожен) в судовому засіданні заперечили, щодо задоволення позову, та просили суду відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В підтвердження своєї позиції відповідачі ( кожден) вказали, що вони бради крдит в банку для інвестування будівництва житла в м. Одесі. Про те на разі будівельна компанія зникла, житло вони не отримали, тому вважають, що підстав стягнення з них боргу немає. Підтвердили, що зобов"язання перед банком виникли у ни х, а не у будівельної компанії, про те вважають, що вимоги банк повинен висувати ж будівельної компанії. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: факт укладення 03.05.2007 року [PERSON] договору кредиту АКБ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ " Укрсоцбанк", та отримання 70000 доларів США зі сплатою 12.45% річних шляхом внесення ануїтичногих платежів( 793 долара) згідно графіка з кінцевим терміном повернення 02.05.2017 року. Факт укладення 03.05.2007 року АКБ" Укрсоцбанк" та [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого борку договору поруки, згідно якого [PERSON] зобов"язалась перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов"язань що до повернення кредиту. Факт наявності заборгованості за кредитними зобов"язаннями 51714,07 доларів США, з яких: 68423,93 доларів США - заборгованість за кредитом; 45684,93 доларів США- заборгованість за відсотками; 37605,21 доларів США - пеня . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2007/686-Ф03.7/161 від 03.05.2007 року (далі Договір) відповідач отримав кредит у розмірі 70000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,45 % на рік з кінцевим терміном повернення 02.05.2027 року (а.с. 5-10). В забезпечення виконання зобов'язань 03.05.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 07-15/539 (надалі Договір поруки) відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту (а.с. 11-12). Відповідачі не виконували належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у них утворилася заборгованість, яка станом на 14.05.2015 року становить 151714,07 доларів США, з яких: 68423,93 доларів США - заборгованість за кредитом; 45684,93 доларів США- заборгованість за відсотками; 37605,21 доларів США - пеня (а.с. 22-23). Таким чином, [PERSON] та [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Національний банк України станом на 10.12.2015 встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти в тому числі за 1 долар США - 22,8949 грн. 151714,07 х 22,8949= 3473478,46 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідачів боргу за договором кредиту на загальну суму 151714,07 доларів США, що еквівалентна 3473478,46 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved