Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду 24.09.2021 року з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк», третя особа: приватний нотаріус Ромсенського міського нотаріального округу Проскурня Л.І., про визнання іпотеки такою, що припинена. В обґрунтування позову зазначають, що Кредитний договір № 132-0011008/ФК, укладений 10.07.2008 року між [PERSON] та ТОВ "Укрпромбанк", право вимоги якого за Кредитним договором з 01.07.2010 року було відступлене АТ "Дельта Банк", припинив свою дію з 30.09.2013 року у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором перед кредитором, кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором, проте зареєстровано обтяження на нерухоме майно - заборона на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позов підтримали, пояснили обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідачів до суду не з`явились, які повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. Приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників сулового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.07.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 132-0011008/ФК, за умовами якого останній зобов`язаний до 09.07.2013 року включно повернути кредит у розмірі 50000 грн., сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 21,3 % річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором. Також 10.07.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено іпотечний договір № 132-0011088/Zфкіп-08 на забезпечення вимог кредитного договору № 132-0011008/ФК від 10.07.2008 року. Відповідно до довідки АТ «Дельта банк» № 05-3406713 від 29.12.2018 року, виданої [PERSON] , про те, що кредитний договір № 132-0011008/ФК, укладений 10.07.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк», право вимоги якого за кредитним договором з 01.07.2010 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 30.09.2013 року у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором перед кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 174425532 від 19.07.2019 року, 14.07.2008 року за №32462406 на підставі іпотечного договору, серія та номер: 2951, виданого 10.07.2008, видавник: приватний нотаріус Проскурня JI.I., зареєстровано обтяження на нерухоме майно - заборона на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 7559330, 14.07.2008, реєстратор: Роменський міський нотаріальний округ. 29.06.2021 року позивачі звернулися до АТ "ДЕЛЬТА БАНК" та ТОВ "УКРПРОМБАНК" з заявами від 29.06.2021 року, в яких просили надіслати повідомлення нотаріусу про погашення кредиту згідно Кредитного договору №132-0011008/ФК від 10.07.2008 року та зняття заборони на підставі іпотечного договору, однак лист до ТОВ "УКРПРОМБАНК" повернувся нам з відміткою «банк вибув», АТ "ДЕЛЬТА БАНК" залишив заяву без відповіді. Відповідно до листів Роменського МРВ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) від 22.06.2021 року виконавчих документів про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] боргу на користь ТОВ «Український промисловий банк» на примусовому виконанні не перебуває, арешт на ј частину належної кожному у спільній частковій власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не накладався. Відповідно до ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Слід зазначити, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Як встановлено судом, позивач [PERSON] виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому, іпотека була припинена внаслідок припинення виконанням основного зобов`язання за кредитним договором, яке ним було забезпечено. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. В свою чергу, відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5.1. Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 року, в чинній на час припинення іпотеки редакції, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Тобто до нотаріуса може звертатись з заявою про зняття заборони як іпотекодержатель, так і іпотекодавець, за умови подання безспірних доказів виконання зобов`язання. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS] , станом на 19.07.2019 р. є актуальними. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди в даній категорії справ мають ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Таким чином, оскільки іпотека, яка була підставою для обтяження квартири позивачів, припинена, відповідачі в стані припинення юридичної особи в результаті ліквідації, таке обтяження досі не знято, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачами їх прав власності, внаслідок чого вони позбавлені можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі положень ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

Outcome: approved