Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Бірківської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивувала позивач свій позов тим, що 17 лютого 2011 року померла мама позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Лесі Українки, 64 в с. Бірківка, Менського району Чернігівської області. Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно є позивач. Інших спадкоємців нема. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Лесі Українки, 64 в с. Бірківка, Менського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявилася, просила справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Бірківської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 17 лютого 2011 року в м. Мена Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.38). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Бірківка по вул. Лесі Українки ([PERSON]), 64, Менського району Чернігівської області. Спадкоємцем першої за законом на спадкове майно після померлої [PERSON] є дочка - позивачка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ЯК № 615915 (а.с.9). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняла спадщину і як слідує із матеріалів спадкової справи, в установлений законом термін звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2196/02-31 від 06.10.2016 (а.с.42). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з по господарської книги № 2 за 1991 1995 роки, виданою Бірківською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Бірківка по вул. Лесі Українки ([PERSON]), 64, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору була [PERSON], [INFO]. Разом з нею в будинку ніхто не був зареєстрований. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір». Згідно довідки № 609 від 11 жовтня 2016 року разом з [PERSON] в с. Бірківка по вул. Лесі Українки ([PERSON]), 64 з 1993 року по 26.02.2011 року проживав [PERSON] (а.с.44). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Бірківка Менського району Чернігівської області по вул. Лесі Українки ([PERSON]), 64 збереглось за [PERSON]. Згідно довідки № 608 від 11 жовтня 2016 року слідує, що спадкоємцем після померлої [PERSON] являється [PERSON] (а.с.43). Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами. Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Бірківка по вул. Лесі Українки, 64, був господарським двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 231 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 02.09.2016 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: вул. Лесі Українки, 64 в с. Бірківка, Менського району, Чернігівської області не зареєстровано (а.с.10). Технічний паспорт на житловий будинок № 64 по вул. Лесі Українки в с. Бірківка Менського району Чернігівської області виготовлено 01.09.2016 (а.с.11-15). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Бірківка, вул. Лесі Українки, 64, Менського району, Чернігівської області має загальну вартість 15524 грн. 00 коп. (а.с.16-35). На підставі викладеного,

Outcome: approved