Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи - органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2012 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син, [PERSON]. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04 березня 2014року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. З 2013року вони проживають окремо спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, оскільки своєю неадекватною поведінкою відповідач [PERSON] створював загрозу життю та здоров'ю їхньому сину та їй. Постійні сварки та триваючі конфлікти впливали на психологічний розвиток та моральний стан малолітнього сина. Відповідач вів себе дуже агресивно неодноразово наносив їй тілесні ушкодження в присутності дитини та нищив майно в квартирі. В 2013році відповідач звернувся з заявою до органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про визначення днів побачень з дитиною. 12 грудня 2013року комісією з питань захисту прав дитини при Яворівській РДА прийнято висновок №184 на підставі якого було дозволено [PERSON] відвідувати свого малолітнього сина [PERSON] щонеділі з 10год.00хв. до 14год.00хв. в присутності матері. У разі невиконання даних умов комісія запропонувала звернутись до суду для вирішення питання по суті. Однак відповідач, не дотримався приписів висновку, незважаючи на встановлений порядок побачень, який визначено виходячи з необхідності забезпечення нормального фізичного та психологічного розвитку дитини, останній вимагав таких побачень у пізній час. Вимагання відповідача щодо побачень у вечірній час супроводжувались безпідставними вимогами до неї як до матері, сварками, безперервними телефонними дзвінками, грюканням у двері та нецензурною лайкою з його вуст. Відповідач міг забрати дитину і повернути її об 23год.00хв, налякану, і замучену. Звертає увагу на те, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173КУпАП внаслідок своєї протиправної поведінки. Крім цього, відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за фактом нанесення їй легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125КК України, яке за її заявою було закрито. Внаслідок неадекватної поведінки відповідача, 03 червня 2017року та 04.07.2017року було поміщено в КЗ ЛОР "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня". Відповідач не виконував своїх батьківських обов'язків, не дбав про фізичний та духовний розвиток сина, зокрема не забезпечував сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Аліментів не сплачує кошти на утримання надає один раз в півроку в сумі 500-700грн.. 03.06.2017року об 06 год. ранку відповідач перебуваючи в стані агресії кидав камінням по вікнах квартири в той час коли всі спали, тобто чинив загрозу дитині і її сім'ї, яка проживала в цій квартирі. В зв'язку з цим вона змушена була звернутися до органу опіки та піклування Яворівської РДА Львівської області щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносного його неповнолітнього сина [PERSON]. Згідно висновку Яворівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 29.08.2017 року, така вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав, відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно його малолітнього сина - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач неодноразово порушував громадський порядок і спокій та поводив себе агресивно відносно позивачки в присутності малолітнього сина, неодноразово нищив майно та наносив їй тілесні ушкодження. Як було оголошено відповідачем [PERSON] в судовому засіданні він неодноразово перебував на лікуванні з КЗ "Львівська обласна психіатрична лікарня" з діагнозом "Маніакальний епізод з психотичними симптомами", тобто відповідач в будь-який моменті може стати агресивним та завдати шкоду не лише собі, але й своєму синові. Просить звернути увагу суду на відомості, які містяться на відеодиску щодо агресивного настрою відповідача який був досліджений в судовому засіданні, та під час якого відповідач підтвердив, що дійсно так все і відбувалось. Незважаючи на це, позивач не забороняла бачитись відповідачу з сином до тих пір поки [PERSON] не зачинив сина в автомобілі в липні місяці, коли була несамовита спека, що зашкодило здоров'ю дитини, оскільки дитина почала втрачати свідомість, на щастя це побачила сусідка, яка повідомила бабусю [PERSON]. 03.06.2017року об 06 год. ранку відповідач перебуваючи в стані агресії кидав камінням по вікнах квартири в той час коли всі спали, тобто чинив загрозу дитині і сім'ї позивача яка проживала в цій квартирі. Крім цього, відповідач неодноразово приходив у школу де працює позивач влаштовував їй сварки та лаявся нецензурною лайкою, в результаті цього позивач змушена була викликати поліцію. Внаслідок таких дій відповідача дитина переживала часті психологічні стреси та фізіологічні розлади, адже порушувався її домашній спокій, режим сну та звиклий ритм життя. Відповідач по відношенню до сина, та до позивача чинив психологічне насильство. Вважає, що внаслідок постійних скандалів та агресивної поведінки [PERSON] їхній син отримав психологічну травму, що виявляється у тремтінні очей та заїканні при згадуванні про батька. Неодноразові конфлікти, які супроводжувались агресією та насильством, дають всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки подальше спілкування дитини з батьком може призвести до негативних наслідків для всіх членів сім'ї. Аліменти не бажають отримувати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, та пояснив що він належно виконує свої батьківські обов'язки, а тому відсутні підстави, за яких його можна позбавити батьківських прав. Він любить свого сина і з повагою ставиться до позивачки. Натомість позивачка ще до розлучення негативно ставилась до нього, провокувала до скандалів, що негативно впливало на дитину, а тому в інтересах дитини з липня 2013 року він пішов проживати окремо від дружини та сина. Вважає що позивач весь час чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином, не дозволяла брати сина до себе додому, перешкоджала брати участь у його вихованні, а тому він звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при Яворівській райдержадміністрації із заявою про встановлення днів та годин, в котрі може бачитись із своїм малолітнім сином [PERSON]. Враховуючи те що сину на той час було лише один рік і дружина не заперечувала щодо побачень з сином в неї вдома, комісією 12.12.2013року було надано висновок № 184, яким йому було дозволено відвідувати свого малолітнього сина щонеділі з 10.00 год. до 14.00 год. в присутності матері. Він щонеділі бачився з сином, приймав участь в його утриманні та вихованні, однак після розірвання шлюбу, не мав законного дозволу на побачення з сином поза межами квартири та на побачення з сином в будні дні. 21.09.2016року він звернувся до Яворівського районного суду Львівської області із позовною заявою про визначення порядку та участі в спілкуванні і вихованні дитини. Комісією з питань захисту прав дитини при Яворівській райдержадміністрації надала висновок від 12.01.2017року, який передбачає зустрічі батька і сина три рази в тиждень у вихідні та будні дні поза межами вищезазначеної квартири.Однак суд висновок комісії до уваги не взяв. За весь час окремого проживання від сина він постійно турбується про нього, перераховує кошти на картку позивачки. Зауважив, що із змісту психологічної характеристики вбачається, що вона складена із разового, а не систематичного вивчення дитини. Разові розповіді сина про тата психологом не перевірялись, не з'ясовувались обставини щодо правдивості розповідей сина. Вважає що таку необ'єктивну психологічну характеристику міг скласти тільки приватний психолог, який був зацікавлений матір'ю їх сина. Крім цього, зауважив те, що в момент загострення його психічного стану позивач провокувала його на сварки, тоді він не стримувався і міг підняти голос та виразитись нецензурною лайкою в сторону позивачки, але ніколи не вдавався до таких протиправних дій стосовно сина. Також підтвердив пояснення представника позивача про те, що дійсно перебуваючи в емоційно-збудженому стані , на той час у нього був зрив, він 03.06.2017року об 06 год. 00хв. ранку кидав камінням по вікнах квартири в той час коли всі спали, вирвав дверну ручку у квартирі позивача та копав двері, тобто чинив загрозу дитині і сім'ї позивача, яка проживала в цій квартирі.У вчинених протиправних діях щиро розкаявся. Також, в судовому засіданні відповідач пояснив що дійсно два рази стаціонарно проходив лікування в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» а саме, з 03.06.17 р. по 26.06.17 р. та з 04.07.17 р. по 03.08.17 р., та згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 04196-17 з хворобливого стану вийшов, працездатність відновлено, проти показів для виконання функціональних обов'язків вчителя історії ЗОШ І-III ст. немає, що підтверджується довідкою. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Тимусь О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликавшись на висновок Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки і піклування, відповідно до якого Яворівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача, [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Крім цього пояснила, що відповідач неодноразово викликався на засідання комісії але був присутній лише раз. Під час проведення бесіди психолога з дитиною було встановлено, що під час зустрічі з батьком дитина почуває себе негативно та пригнічено, через те висновок був прийнятий з врахуванням характеристики психолога та в інтересах дитини. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні начальник органу опіки та піклування Яворівської РДА [PERSON] пояснила, що комісією із захисту прав дитини було розглянуто питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON]. На засідання неодноразово викликались обидві сторони, двічі засідання відкладались, одного разу була мати відповідача, на другий раз прийшов [PERSON]. Даний висновок був прийнятий із врахуванням бесіди із відповідачем та позивачем з опрацюванням матеріалів які були надані на розгляд комісії, та після проведеної бесіди з дитиною психологом. Крім цього, були опрацьовані матеріали, які подавались до суду, в результаті цього, комісією було прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування прийняти висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON]. Так, дійсно, однією з підстав такої рекомендації стало твердження психолога про те, що дитина після зустрічі з батьком була дуже збуджена та плаксива, почувалася негативно як в моральному так і фізичному стані . [PERSON] просив не позбавляти його батьківських прав, але, оскільки батько не дотримувався розпорядку зустрічей з дитиною, приходив у будь яку годину дня та ночі, порушував сон дитини, вів себе агресивно та неадекватно, по'являвся випившим у садочку та влаштовував там сварки, чим лякав не тільки свого сина а і інших дітей було ухвалено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON]. [PERSON] було роз'яснено, що позбавлення батьківських прав не є остаточним, в разі покращення його стану здоров'я, у будь-який час він зможе звернутись до суду із заявою про поновлення батьківських прав. Вважає що на даний в поведінці відповідача змін не відбулося. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши в судовому засіданні свідка [PERSON], яка пояснила, що являється матір'ю позивачка, [PERSON] є її колишнім затем. Донька [PERSON] з відповідачем в шлюбі прожила менше року, через постійні сварки, конфлікти, під час яких була присутня дитина та неадекватну поведінку [PERSON] їх шлюб розпався. Донька неодноразово зверталась в правоохоронні органи щодо дій [PERSON] Відповідач забирав сина щонеділі, хоча час йому був встановлений висновком комісії лише з 10год.00хв. до 14год.00хв.. Він брав дитину та повертав його о 23год.00хв. Кожного разу дитина приходила від нього знервована, плакала, вона боялась батька. Внук розповідав, що батько його "трусив", коли він хотів додому. Щоразу коли дитина на вулиці бачить схожого на батька чоловіка, вона ховається за дорослих, які є в цей час з нею. До травня 2017 року донька дитину давала без проблем, однак 03 червня 2017 року о 06 год ранку [PERSON] перебуваючи в неадекватному стані вирвав дверну ручку в квартирі через вікно кидав камінням. [PERSON] був дуже переляканий. Після цього донька деякий час із сином проживали в неї, бо боялись відповідача, оскільки він під час сварки не освідомлює що чинить. Крім цього, зазначила що мав місце факт залишення відповідачем однієї дитини у замкненому автомобілі, про що їй повідомила сусідка. [PERSON] останній раз приходив до дитини з поліцією, однак хлопчик до нього не вийшов, бо боявся батька. [PERSON] з 14.10.2016 року перебуває в іншому шлюбі, її чоловік возить дитину у басейн, купує іграшки та піклується про нього, в подальшому має намір його усиновити. Вважає, що така протиправна поведінка відповідача негативно впливає на розвиток та на психіку дитини. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін [INFO], народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народженя виданого Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області серії [NUMBER] від 28 листопада 2012 року, актовий запис №388, його батьками значаться: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. З 2013року сторони, через постійні сварки, непорозуміння припинили проживати разом, спільного господарства не вели, подружніх відносин не підтримували. Малолітній [PERSON] залишився проживати разом із своєю матір'ю 04.03.2014року рішенням Яворівського районного суду Львівської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. В 2013році відповідач звернувся з заявою до органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про визначення днів побачень з дитиною. 12 грудня 2013року комісією з питань захисту прав дитини при Яворівській РДА прийнято висновок №184 на підставі якого дозволено [PERSON] відвідувати свого малолітнього сина [PERSON] щонеділі з 10год.00хв. до 14год.00хв. в присутності матері. У разі невиконання даних умов комісія запропонувала звернутись до суду для вирішення питання по суті. Однак відповідач, не дотримувався приписів висновку, незважаючи на встановлений порядок побачень, який було визначено виходячи з необхідності забезпечення нормального фізичного та психологічного розвитку дитини. Вимагання відповідача щодо побачень поза приміщенням квартири позивача та у вечірній час супроводжувались безпідставними вимогами до неї як до матері, сварками, безперервними телефонними дзвінками, грюканням у двері та нецензурною лайкою. Відповідач забирав дитину з помешкання позивача та повертав [PERSON] пізно вечером, інколи і об 23год.00хв., та міг залишити саму в автомобілі, через що дитина була налякана, і змучена. На засідання комісії було викликано сторін та проведено з ними бесіду. Крім цього, практикуючим психологом [PERSON] на запит [PERSON] від 19.04.2018року було проведено діагностику психоемоційного стану [PERSON] за результатами психологічного обстеження [PERSON], [INFO] було складено психологічний висновок. З даного висновку слідує, що дитина дещо розгублена,збуджена,схвильована. Наявні епізодичні страхи. Рівень тривожності підвищений. Дитина переживала емоційний дискомфорт побачивши батька біля дитячого садка.Ознаками порушень стабільності психологічного стану під час зустрічі з батьком були кліпання очами, занепокоєння та невротичні прояви. Періодичні устрічі з батьком спричиняють повторну травматизацію психіки дитини. Спогади про агресивні дії батька викликають негативні почуття, деструктивно впливають на психоемоційний стан та індивідуальний розвиток дитини, довготривале перебування в неспокійному стані може стати причино невротичних розладів у дитини. Дитина пережила чергову стресову ситуацію, яка стала причиною ситуаційного напруження, переживання страху, психіка дитини не міцна, механізми захисту не сформовані. З метою регуляції та нормалізації емоційного стану хлопчика, профілактики виникнення дитячого неврозу, руйнування психічного здоров'я, зниження тривожності рекомендованоне створювати травмуючі та стресові ситуації. В подальшому 29.08.2017року Яворівською районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування було прийнято висновок №694/17 вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав, відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], оскільки відповідач постійно вчиняє сварки в присутності дитини, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за свою протиправну поведінку, перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ ЛОР "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня", не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його здоров"ям, матеріально допомагає частково, нехтує обов'язками по вихованню та утриманню свого малолітнього сина. В судовому засіданні відповідач заперечив той факт, що він не належно виконує батьківські обов'язки. Однак, в судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив пояснення представника позивача про те, що дійсно він перебуваючи в емоційно-збудженому стані , на той час у нього був зрив, він 03.06.2017року об 06 год. 00хв. ранку кидав камінням по вікнах квартири в той час коли всі спали, вирвав дверну ручку у квартирі позивача та копав двері тобто чинив загрозу дитині і сім'ї позивача яка проживала в цій квартирі. Постановою Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області про закриття кримінального провадження від 20.12.2014 року встановлено що 02.11.2014 року із письмовою заявою звернулась [PERSON], яка просить міри до свого колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], котрий 02.11.2014 року приблизно о 23.30 год в приміщенні квартири [PERSON] за [ADDRESS] наніс декілька ударів по тілу, чим спричинив тілесні ушкодження. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12014140350001492 від 03.11.2014 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у сфері приватного обвинувачення. Згідно постанов Яворівського районного суду Львівської області від 26.09.2016 року, 29.06.2017 року та 14.08.2017 року вбачається, що [PERSON], внаслідок висловлювань нецензурною лайкою в сторону [PERSON], [PERSON] та [PERSON], порушення громадського порядку та спокою громадян, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, перебачених ст. 173 КУпАП. В зв'язку з цим позивач звернулася до органу опіки і піклування Яворівської РДА Львівської області щодо позбавлення прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], що свідчить про протиправну та агресивну поведінку відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив що дійсно два рази стаціонарно проходив обстеження та лікування в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» а саме, з 03.06.17 р. по 26.06.17 р. та з 04.07.17 р. по 03.08.17 р., що підтверджується наданою довідкою № №2475/01-43 від 14.09.2017 року, та з хворобливого стану вийшов, працездатність відновлено, проти показів для виконання функціональних обов'язків вчителя історії ЗОШ І-III ст. немає, однак на момент винесення рішення жодних довідок проте що його стан здоров'я відновлено суду не надав а в даній довідці такого не відображено. Крім цього, як з'ясовано в судовому засіданні відповідач з серпня 2017року у вищезазначеному навчальному закладі не працює, звільнений з такого за власним бажанням З 02.01.2018року відповідач працював охоронцем сектору охорони відділу охорони департаменту безпеки ТЗоВ ТВК"Львівхолод", що підтверджується довідкою №6537 від 19.07.2018року виданою даним товариством, однак характеристики з даного товариства надати суду не зміг. В подальшому 28.09.2018року відповідач повідомив що в даному товаристві не працює являється ФОП., однак доказів в підтвердження суду не надав. Суд відхиляє покликання відповідача на надану суду характеристику видану Старицькою ЗОШ-І-ІІІ ст., оскільки такий в серпні 2017року звільнений з даної установи за власним бажанням. Покликання відповідача на той факт, що він добровільно надає час від часу кошти на утримання спільної дитини, що підтверджується наданими суду квитанціями, а відтак не може бути позбавлений батьківських прав, є безпідставними, оскільки особа позбавлена батьківських прав, не звільняється щодо обов'язку утримання дитини що слідує з ст.166 СК України. Також твердження відповідача про те, що позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною не знайшли свого підтвердження, оскільки не було надано будь-якого доказу, який би вказав на дані обставини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Беручи до уваги п.16 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. П.15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини». При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Враховуючи наведене, суд виходить з того, що контакт з батьком у дитини відсутній, відповідач не вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, не створює умов для його духовного та фізичного розвитку, проявляє агресію у присутності свого малолітнього сина, тим самим вчиняючи психологічне насильство щодо дитини. У зв'язку з цим з урахуванням якнайкращих інтересів дитини позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved