Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач є його батьком, він відмовлявся в добровільному порядку приймати участь у вихованні та матеріальному утриманні, у зв'язку з чим за рішенням суду з відповідача на його утримання утримувались аліменти до повноліття. На даний час він є повнолітнім, з 2013 року навчається у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана на денній формі. Вартість навчання згідно договору складає 57 396 грн 80 коп. У зв'язку з великою вартістю навчання та тим, що він, навчаючись на денній формі, не може працювати, він опинився у скрутному матеріальному становищі. Як вказував позивач, його мама працює в місцевій хлібопекарні, але її невеликої заробітної плати не вистачає на оплату його освіти. У зв'язку з цим, посилаючись на ст. ст. 182, 199, 200 СК України, положення постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову і до закінчення навчання чи досягнення ним двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з зазначених обставин настане першою. У письмових запереченнях [PERSON] просив суд відмовити у позові, оскільки син є повнолітньою особою і він самостійно обирав навчальний заклад, який має комерційну форму правовідносин. Відповідач не може надавати матеріальну допомогу, оскільки у нього є нова сім'я у складі дружини та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, син вводить в оману суд щодо денної форми навчання, оскільки у той же день як він звернувся до суду із вказаним позовом ним подано заяву до керівництва університету із проханням про переведення на заочну форму навчання. У судовому засіданні позивач [PERSON] зазначені вище позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Також пояснив, що на даний час змушений був перевестись в університеті на заочну форму навчання, контрактна форма навчання за якої коштує приблизно удвічі менше. На даний час продовжує шукати роботу. Від запропонованої допомоги батька у працевлаштуванні на роботу охоронцем на автомобільній стоянці у м. Києві відмовився, оскільки заробітна плата передбачалась низькою та є роботою не за фахом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на викладене у письмових запереченнях. Крім того, пояснив, що син не бажає працевлаштовуватись поза фахом, хоча має задовільний стан здоров'я. Тоді як сам відповідач також тривалий час вимушений працювати поза фахом. Дружина [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином та навчається на контрактній формі навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну на факультеті технологій та дизайну, у зв'язку з чим сім'я має додаткові витрати на навчання. Вважав, що має задовільний стан здоров'я. Крім того, указував на те, що саме він (відповідач) наполягав на навчанні сина у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана, підписував із університетом контракт за неповнолітнього сина та здійснив перший платіж у серпні 2013 року за його навчання у сумі 7 174 грн 60 коп. Суд, заслухавши позивача, відповідача, перевіривши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], який станом на день подання позову набув повноліття. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 22 березня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до умов договору про навчання та підготовку бакалавра, укладеного 23 серпня 2013 року №135193 між Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана та [PERSON] (за [PERSON]) навчання студента здійснюється на денній формі навчання. Загальна вартість освітньої послуги становить 57 396 грн 80 коп. Вартість навчання за один семестр становить 7 174 грн 60 коп. Відповідно до квитанцій від 28 серпня 2013 року та від 5 лютого 2014 року сплачено за навчання за 2 семестри згідно укладеного договору про навчання, по 7 174 грн 60 коп. за кожний, платником зазначений [PERSON] Згідно довідки №1493 від 1 вересня 2014 року, виданої Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана позивач [PERSON] є студентом 2 курсу заочної форми навчання, кредитно-економічного факультету. Згідно довідки №4 [PERSON] працює пекарем ТОВ "Інтерагро" та її заробітна плата (до видачі) за 2013 рік складає 12 405 грн 07 коп. Згідно копії кредитного договору, 3 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Платинум Банк" укладено кредитний договір про надання кредиту у сумі 9 440 грн із визначенням 39 платіжних періодів. Відповідач [PERSON] має у складі сім'ї: дружину - [PERSON] та малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується: довідкою виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 22 серпня 2014 року; свідоцтвом про шлюб, що видане ВДРАЦС Ржищівського МУЮ у Київській області 12 серпня 2011 року; свідоцтвом про народження, що видане 27 січня 2012 року Подільським районним управлінням юстиції у м. Києві. Згідно довідки №13/5-889 від 19 серпня 2014 року відповідачу [PERSON] нараховано заробітну плату за період з серпня 2013 року по липень 2014 року в розмірі 71 494 грн 87 коп., з якої утримано аліментів за виконавчим листом №2-167 в розмірі 14 574 грн 82 коп. Відповідно до довідки №127 від 26 серпня 2014 року дружина відповідача - [PERSON] є студентом КНУТД, групи 3ф-11 4 курсу заочної форми навчання із закінченням університету 31 січня 2016 року. Згідно платіжних квитанцій у період з серпня 2011 року по травень 2014 року [PERSON] проведено оплату за навчання за контрактом на рахунок Київського національного університету технологій та дизайну на загальну суму 21 тис. грн. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не приймає доводи позивача про те, що перший платіж у серпні 2013 року за його навчання у сумі 7 174 грн 60 коп. сплачений матір'ю [PERSON], а саме: 2 тис. грн із її заробітної плати, 2 тис. грн. позики зняті з кредитної картки та 3 тис. грн за договором позики із другом батька, оскільки судом у порядку ч. 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України було роз'яснено про необхідність подання доказів, на які посилався позивач й судом було оголошено перерву у судовому засіданні із 3 на 5 вересня 2014 року, однак будь-яких належних та допустимих доказів позивач не подав. Крім того, [PERSON] відмовився від оголошення перерви для подання цих доказів, а також доказів щодо укладення змін до контракту із університетом щодо заочної форми навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, та те що, він є працевлаштованим, має постійний заробіток із якого утримувались аліменти на утримання позивача у даній справі до набуття ним повноліття, однак на утриманні має малолітнього сина, дружина навчається за контрактом у вищому навчальному закладі, отже батько має часткову можливість щодо надання повнолітньому сину матеріальної допомоги на період його навчання. Крім того, суд враховує, що на навчанні сина саме у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана [PERSON] наполягав особисто згідно наданих пояснень у судовому засіданні. Другий з батьків [PERSON] - мати повнолітнього сина також працевлаштована, отримує постійну заробітну плату, однак має кредитні зобов'язання за договором від 3 лютого 2014 року. Син - [PERSON] має задовільний стан здоров'я, досяг повноліття, але є меншим 23 років, продовжує навчання на заочній формі навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, оскільки навчається у КНЕУ ім. Вадима Гетьмана на контрактній формі навчання зі сплатою грошових коштів за послуги навчання, отже потребує матеріальної допомоги. Отже, суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з моменту пред'явлення позову і до закінчення [PERSON] навчання чи до досягнення ним 23 років, в залежності від того, яка з зазначених обставин настане першою. Разом із тим, суд відмовляє в задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення розміру аліментів не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивач станом на день подання позову набув повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial