Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

12 грудня 2013 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 20 листопада 2006 року ПАТ КБ "Приват Банк" уклало договір кредиту № KTS0F110017667, згідно якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 3209 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік терміном до 20 листопада 2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис у заяві. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати кредитного договору. Відповідач порушив умови кредитного договору, і станом на 22 листопада 2013 року має прострочену заборгованість на загальну суму 20987 грн. 83 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 1299 грн. 28 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 7785 грн. 83 коп.; - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10427 грн. 11 коп.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; - штраф (процентна складова) - 975 грн. 61 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобов'язань по договору не виконав і просив суд стягнути вказані кошти з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві. На заперечення позову відповідача зазначив, що згідно умов договору, на які погодився відповідач, підписавши заяву, позовна давність між сторонами встановлюється терміном у п'ять років. Останній платіж відповідачем здійснений 19 березня 2009 року, що свідчить про те, що відповідач вчинив дії, що свідчить про визнання ним свого боргу по кредитному договору, отже в даному випадку перебіг позовної давності розпочався з 19 березня 2009 року, а тому на його думку підстав, вважати, що позивач пропустив строк позовної давності, немає. Щодо розміру заборгованості, то зазначив, що він обрахований у відповідності до умов договору, а розмір пені встановлений за невиконання умов договору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у позові відповідача відмовити, оскільки на його думку позивачем пропущений трирічний строк позовної давності, оскільки він здійснив останній платіж 19 березня 2009 року, однак позивач, якому було про це відомо, до суду протягом трьох років не звернувся, причини поважності пропущення строку позовної давності не навели. Просить застосувати строк позовної давності. До того ж зазначив, що у разі якщо суд його доводи про застосування позовної давності не прийме до уваги, просить зменшити розмір пені, яка на його думку значно перевищує розмір коштів, які він винен по договору кредиту. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 2006 року ПАТ КБ "Приват Банк" уклало договір кредиту № KTS0F110017667, згідно якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 3209 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік терміном до 20 листопада 2008 року. згідно якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 3209 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік терміном до 20 листопада 2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис у заяві. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати кредитного договору (а.с.5-10). За умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», що є невід'ємною частиною договору кредиту, встановлена позовна давність у п'ять років(п.5.5 Умов)(а.с.10) У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, станом на 22 листопада 2013 року має прострочену заборгованість на загальну суму 20987 грн. 83 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 1299 грн. 28 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 7785 грн. 83 коп.; - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10427 грн. 11 коп.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; - штраф (процентна складова) - 975 грн. 61 коп. (а.с. 3-4). Як вбачається із наданого розрахунку, останній платіж здійснений відповідачем 19 березня 2009 року(а.с.4) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У зв'язку із викладеним, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, за яких відповідач не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, внаслідок чого утворилась заборгованість по договору кредиту, яка підтверджується розрахунком заборгованості по договору кредиту. За змістом ст.. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У відповідності до ч.5 ст.. 261 ЦК України,за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами укладено письмовий договір про збільшення позовної давності та встановлено строк позовної давності - 5 років, що підтверджується умовами договору кредиту(а.с.10) За змістом ст.. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, відповідач по кредитному договору здійснив останній платіж 19 березня 2009 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач такими своїми діями визнав борг перед позивачем, перервав перебіг позовної давності, який, у зв'язку з наведеним, слід відліковувати саме із вказаної дати. Отже, оскільки з 19 березня 2009 року п'ятирічний строк позовної давності, встановлений договором кредитним не сплинув, підстав у застосуванні позовної давності у суду немає. Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо зменшення розміру неустойки(пені), оскільки із матеріалів справи вбачається, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, завданих позивачеві(а.с.3-4). У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки. У зв'язку із викладеним, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зобов'язань по договору кредиту не виконував з відповідача на користь позивача , слід стягнути вказані в позовній заяві кошти в частині заборгованості по тілу кредиту, відсотках, штрафу, комісії в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку(пеню)в розмірі 1299 грн. оскільки судом дійсно встановлено, що розмір самої неустойки значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту. Крім того, у відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1) у виді судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial