Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO]. в с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області помер його батько [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS]. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], позивач своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори й частково оформив право на спадщину, прийнявши земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за спадкодавцем. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] доведено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], до складу яких входять: житловий будинок "А", веранда "а", погріб "Б", убиральня "В", сарай "Г", сарай "г", огорожа №1, ворота №2, ворота з хвірткою №3. Згідно заповіту від 07.12.1999 р. [PERSON] усе своє майно заповідав [PERSON] Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 12.10.2015 р. було зареєстровано видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку. Втім позивач не може оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку, оскільки [PERSON] не провів державної реєстрації зазначеного будинку, як того вимагає ст. 182 ЦК України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Відповідно до рішення Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 1170 від 07.06.2017 року, вулицю Леніна перейменовано на вулицю Соборну. Таким чином належність житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] доводиться належними й допустимими доказами, а тому при житті спадкодавець володів, користувався та розпоряджався вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у його власності. Однак вказане право власності не за ним належним чином зареєстроване. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. А згідно за ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують її право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved