Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач ТОВ "Нью Файненс Сервіс" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором з тих підстав, що як стверджує 15.07.2014 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z03.226.70566. Згідно із кредитним договором відповідач отримала кредит в розмірі 25384 гривень зі сплатою 3 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 17.11.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 20125,26 гривень. 17.11.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 17/11-1. Згідно з умовами договору факторингу клієнт відступив факторові (позивачу) з 17.11.2017 року, а позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також, 28.02.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № Z03.226.70566 від 15.07.2014, за яким відповідач являєтеся боржником. Станом на 28.02.2017 року (дата відступлення права вимоги) загальна заборгованість за кредитним договором № Z03.226.70566 становила 17655,26 гривень. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «Нью Файненс Сервіс» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 12690 грн. Останній платіж (зарахування по кредитному договору) здійснено 15.12.2017 року. Станом на 19.12.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 4965,26 грн. 16.11.2017 на адресу відповідача ТОВ «Нью Файненс Сервіс» направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Отже, оскільки відповідач на даний момент у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 4965,26 гривень. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 1600 гривень. Представник позивача ТОВ «Нью Файненс Сервіс» в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.07.2014 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z03.226.70566. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 25384 гривень, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього договору. Згідно п. 1.3. кредитного договору № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 3 % річних від залишкової суми кредиту. Частиною 2 кредитного договору № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року визначено порядок проведення розрахунків. 17.11.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 17/11-1. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з п. 1.1. договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року на умовах цього договору клієнт (первісний кредитор) ПАТ «Ідея Банк» відступає (передає у власність) факторові (новому кредитору) ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» з 17.11.2016 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 17.11.2016 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за плату. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного договору факторингу фактор - ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом - ПАТ «Ідея Банк» і боржниками, та одержує право замість клієнта - ПАТ «Ідея Банк» вимагати від боржників належного виконання ними зобов`язань за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Згідно з витягом з додатку № 2 до договору факторингу 17/11-1 від 17.11.2016 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року станом на 17.11.2016 року становить 15043,21 гривень; 5082,05 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями. Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. 28.02.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» укладено договір факторингу № 28/02-1. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 на умовах цього договору клієнт - ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» відступає (передає у власність) факторові (новому кредитору) ТОВ «Фінансова компанія «Серет» з 28 лютого 2017 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Серет» набуває (приймає у власність) від клієнта з 28.02.2017 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за плату. Згідно п. 1.2. договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 фактор ТОВ «Фінансова компанія «Серет» після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між первісним кредитором і боржниками, та одержує право замість клієнта - ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» вимагати від боржників належного виконання ними зобов`язань за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до п. 4.7. договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року до закінчення терміну дії цього договору подальше відчуження фактором - ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» придбаних за цим договором прав вимоги здійснюється виключно за попереднім письмовим дозволом клієнта - ПАТ «Ідея Банк». Згідно з п. 7.4.2. договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року фактор - ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» зобов`язаний не відчужувати придбані за цим договором права вимоги без попереднього письмового дозволу клієнта - ПАТ «Ідея Банк». Судом встановлено отримання ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» письмового дозволу ПАТ «Ідея Банк» на відчуження придбаних за договором факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року прав вимоги. (а.с. 39) Таким чином, судом встановлено правомірність заявлених позивачем вимог до відповідача. Згідно з витягом з додатку № 2 до договору факторингу 28/02-1 від 28.02.2017 року, наданим товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», заборгованість відповідача за кредитним договором № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року станом на 28.02.2017 року становить 17655,26 гривень, з яких: 15043,21 гривень - заборгованість за основним боргом; 2612,05 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями. Згідно з п. 1.1. статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», останнє утворилось внаслідок зміни назви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет», відповідно до рішення Загальних Зборів учасників (протокол № 10/2017 від 27.06.2017 року) і є правонаступником всіх його прав і обов`язків. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Після відступлення права вимоги відповідачкою здійснено сплату на загальну суму 12690 грн. Останній платіж (зарахування по кредитному договору) здійснено 15.12.2017 року. Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року станом на 24.11.2017 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 4965,26 гривень. Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його відповідність вимогам чинного законодавства України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи ненадання відповідачем по справі відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Кредитний договір № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року є домовленістю сторін цього договору, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. Предметом виконання як невід`ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб`єктивні права і конкретні юридичні обов`язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб`єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії. Суд вважає, що [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно [PERSON] не провела розрахунок за кредитним договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України [PERSON] зобов`язана здійснити платіж ТОВ «Нью Файненс Сервіс». Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача згідно з кредитним договором № Z03.226.70566 від 15.07.2014 року заборгованості в сумі 4965,26 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 1600 гривень, що підтверджується платіжним дорученням. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 гривень. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 536, 546, 549, 550, 610, 611, ч. 1 ст. 612, ст.ст. 627, 629, ч. 1 ст. 1046, ст. 1049, ч. 2 ст. 1050, ч. 1 та ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1080, ч. 1 ст. 1082, ч. 1 ст. 1083 ЦК України,

Outcome: approved