Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №1139 від 25 липня 2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 50 000 гривень, які зобов`язувалася повернути в строк та на умовах, що передбачені цим договором. В подальшому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Зокрема, ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло право вимоги за кредитним договором №1139 від 25 липня 2007 року на підставі Договору відступлення прав вимоги від 11 грудня 2012 року, що був укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" та ТзОВ "Кредитні ініціативи". [PERSON] неналежно виконує свої зобов`язання, що виникають з умов кредитного договору, в результаті чого станом на 01.06.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 33 800,94 гривень, заборгованість по відсотках - 28 316,19 гривень та 16999,04 грн. - пеня за рік. Тому, просили суд, винести рішення, яким стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача - [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надіслала суду клопотання, в якому просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Окрім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення представника ТзОВ "Кредитні ініціативи" [PERSON] Відповідачка, [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у їх відсутності. У задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №1139 від 25 липня 2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 50 000 гривень, які зобов`язувалася повернути в строк та на умовах що передбачені цим договором. 17 грудня 2012 року між ТзОВ "Кредитні інціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "АКПІБ" відступило ТзОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "АКПІБ" та фізичними особами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до договору про відступлення права вимоги та чинного законодавства покупець в особі ТОВ "Кредитні ініціативи" набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій, в тому числі і по кредитному договору укладеному між ПАТ "АКПІБ" та відповідачкою. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики (ст. ч.2 ст. 1054 ЦК). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що [PERSON] неналежно виконує свої зобов`язання, що виникають з умов кредитного договору, в результаті чого станом на 01.06.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 33800, 94 гривень, заборгованість по відсотках - 28316,19 грн. та пеня - 28490 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, судом, достовірно встановлено, що відповідачкою [PERSON] порушено умови кредитного договору, зокрема відповідачка прострочила свої зобов'язання по поверненню кредиту, порушила графік погашення заборгованості за кредитом. Отже, на думку суду, має місце невчасне виконання зобов'язання відповідачкою. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, зокрема, він просив суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності. На думку суду таке не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Строк (термін) виконання зобов'язання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобов'язання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду. Відповідно до Умов кредитного договору, відповідачка зобов'язувалася, щомісячно, погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1139 від 25.07.2016 року, вбачається, що відповідачка перестала виконувати свої зобов'язання 17.12.2012 року, отже Банк, повинен був дізнатися про порушення свого права, і з цього моменту починається перебіг строку позовної давності для пред'явлення позовних вимог до суду а тому числі й щодо сплати пені, неустойки та штрафу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно п.6.8 Кредитного договору №1139 від 25 липня 2007 року будь-які протиріччя, що можуть виникнути між Сторонами при виконанні умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між ними, а у випадку недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. При цьому строк позовної давності встановюється тривалістю у 10 років. Даний договір підписано, як представником банку, так і самою [PERSON]. Отже, в даному випадку строк позовної давності встановлений за домовленістю сторін тривалістю у 10 років. Тому позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду. Така ж правова позиція застосування строків позовної давності у кредитних правовідносинах викладена й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15. Згідно статті 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачкою умов договору, а відповідачкою жодних доказів на протилежне не представлено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі з відповідачки на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved