Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

30 червня 2015 року позивач звернувся до Верховинського районного суду із вищезазначеним позовом до відповідачів. Позовні вимоги мотивує тим, що в 2004 році ним було збудовано торговий павільйон (тимчасову споруду) в с.Гринява Верховинського району. Згодом він вирішив реконструювати його та збудувати капітальну споруду - магазин. Земельна ділянка перебуває у його власності. Ним оформлено всі документи для здійснення реконструкції та введення будинку в експлуатацію: проект реконструкції, декларацію про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність обєкта до експлуатації, технічний паспорт на будівлю. Коли він звернувся до Державної реєстраційної служби Верховинського РУЮ, то йому пояснили, що для реєстрації за ним права власності необхідно надати документацію, що підтверджує право власності на первинну споруду. Однак, така документація відсутня, так як право власності на малі архітектурні тимчасові споруди (павільйон) не реєструвалося на час здійснення такого будівництва в 2004 році. Магазин використовується ним та фактично є у його власності, розташований на належній йому земельній ділянці, та на нього є всі документи, які посвідчують законність його зведення та готовність до експлуатації., а тому просить визнати за ним право власності на магазин, реконструйований з торгового павільйону, що знаходиться в прис.Центр, №3 "А" с.Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, вартістю 51006 грн., загальною площею 77,2 кв.м., який складається з "1" - коридору площею 16,1 кв.м., "2" -торгового залу площею 30,7 кв.м., "3" - торгового залу площею 30,4 кв.м. Представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Від відповідача - Гринявської сільської ради надійшла заява, в якій проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Державна реєстраційна служба Верховинського районного управління юстиції в судове засідання не зявився повторно, а тому справу слід розглядати без участі їхнього представника на підставі наданих доказів в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, заяву відповідача, дослідивши письмові докази, важає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування від 05.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 460, позивач отримав в подарунок земельну ділянку загальною площею 0,0147 га. розташовану за адресою: с.Гринява прис.Центр Верховинського району, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.5). Крім того, позивачем виготовлено технічний паспорт на громадський будинок - магазин №3-А в прис.Центр с.Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, якому рішенням від 14.11.2014 року присвоїно поштову адресу, виготовлено проект реконструкції торгового павільйону під магазин згідно якого підтверджено готовність обєкта до експлуатації (а.с.7-25). У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з метою підтвердження свого права власності на приміщення магазину площею 77,2 кв. м, позивач звернувся до Реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції, з заявою про реєстрацію права власності на приміщення магазину, однак йому було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав відсутності документів що підтверджують виникнення права власності на первинну споруду. Відповідно до ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до пункту 1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7 лютого 2002 р. №7/5 (що діяв на момент коли позивач побудував торговий павільйон), реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають державній реєстрації право власності та інші речові права на тимчасові споруди. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхові споруди, що виготовляються з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюються тимчасово, без улаштування фундаменту, а також тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності, яка може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.З ст.331 ІДК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.9 ст.39 Закону України " Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Судом встановлено, що [PERSON] 06.02.2015 року за № ІФ 14215037037 проведено реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.21-25). За вищевказаних обставин суд дійшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки, проведення реконструкції та здача реконструйованого приміщення в експлуатацію, було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та відповідно дії відповідача щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав відсутності документів що підтверджують виникнення права власності на первинну споруду, були безпідставними, так як на час, коли [PERSON] будував торговий павільйон, який являється тимчасовою спорудою, право власності та інші речові права на нього, не підлягали державній реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved