Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

12 червня 2018 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2009 року, який було розірвано відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2010 року. Відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2010 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи з 11 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. З часу винесення рішення і по липень 2017 року відповідач періодично сплачував аліменти у встановленому судом розмірі. На сьогодні їхній з відповідачем син пішов до школи, навчається в другому класі, хворіє, у зв'язку з чим періодично проходить обстеження та лікування, втому числі стаціонарне. Все це вимагає збільшення витрат на утримання сина, а аліменти в розмірі 50 гривень є недостатніми для забезпечення потреб дитини та її належного утримання. Крім того, на її утриманнї є також ще одна дитина [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, може працювати та частину доходу віддавати на утримання дитини, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2010 року, з твердої грошової суми в розмірі 50 гривень, збільшивши їх розмір на тверду грошову суму у розмір 1200 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], одноразово заборгованість по аліментах у сукупності виплат за шість місяців за період з січня 2018 року по червень 2018 року в сумі 7200 з розрахунку по 1200 гривень за кожний місяць. В подальшому позивачем на адресу суду було надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої вона просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2010 року, з твердої грошової суми в розмірі 50 гривень, збільшивши їх розмір на тверду грошову суму у розмірі 1500 гривень щомісячно, та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], одноразово заборгованість по аліментах у сукупності виплат за шість місяців за період з січня 2018 року по червень 2018 року в сумі 9000 з розрахунку по 1500 гривень за кожний місяць. В судовому засіданні 11 лютого 2019 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Згідно із ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленою про дату,час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 28 січня 2019 року та 11 лютого 2019 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки викликався до суду, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України,через оголошення на офіційній сторінці Піщанського районного суду Вінницької області на веб порталі "Судова влада України", та з його опублікуванням вважається повідомленимпро дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, двічі не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій гршовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи з 11 листопада 2010 роук до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Відповідно довідки Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області № 676 від 16 березня 2018 року, [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS], разом з матір'ю проживає дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області № 675 від 16 березня 2018 року, до складу сім'ї [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] входять син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] народження (а.с.6). Також судом встановлено, що відповідно до епікризу історії хвороби № 3195 [PERSON], [INFO], має діагноз респіраторний мікоплазмоз рецедивуючий перебіг середньої важкості, арахноїдальна лікворна кіста, та потребує консультацій невролога, прийому лікарських препаратів та вітамінізованого харчування (а.с.9). Згідно виписки 15094 із медичної картки амбулаторно (стаціонарного) хворого [PERSON], [INFO], має діагнози синкопальний напад, вроджену лікворну кісту (а.с.10). Згідно лікарських рекомендацій [PERSON], [INFO], встановлено діагноз одиничний генералізований судомний напад спастичного типу (а.с.11, 12, 13). Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено в п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року визначено в розмірі 2027 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд констатує, що батьки дитини повинні забезпечити дитині утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для дитини певного віку, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Вирішуючи питання про збільшення розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, беручи до уваги, що факт того, що відповідач є особою працездатного віку, може працювати, отримувати дохід, частину якого віддавати на утримання свого неповнолітнього сина, оскільки протилежного під час судового розгляду не доведено, враховуючи мінімально визначений розмір аліментів для дитини відповідного віку та рівний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2010 року, з твердої грошової суми в розмірі 50 гривень, збільшивши їх розмір на тверду грошову суму у розмір 1500 гривень щомісячно. Стягнення аліментів в даному розмірі суд, вважає, розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, суд враховує, що вказаний розмір аліментів перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого в ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік", тобто мінімальний розмір аліментів. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в збільшеному розмірі з 01 січня 2018 рку задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі зазначеного, враховуючи, що аліменти у збільшеному розмірі будуть стягуватися з дня набрання рішенням суду законної сили, безпідставною є вимога позивача про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], одноразово заборгованості по аліментах у сукупності виплат за шість місяців за період з січня 2018 року по червень 2018 року в сумі 9000 з розрахунку по 1500 гривень за кожний місяць, оскіль вона жодним чином не обгрунтована, а тому у її задоволені слід вімовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно доп. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі вказаного позову до суду. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, а також мінімальний розмір судового збору, який становить не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , який має бути сплачений фізичною особою при поданні до суду позовної заяви майнового характеру та відповідно положень п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 4 Закону "Про судовий збір" на день звернення до суду із вказаним позовом до суду складав 704 гривні 80 копійок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачау дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок, який підлягав сплаті при зверненні з вказаним позовом до суду.

Outcome: partial