Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

17 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на свою користь завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду у сумі 18497,01 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., грошові кошти у сумі 900,00 грн. на залучення експерта, франшизу в сумі 1000,00 грн., та судовий збір в сумі 768,40 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 27 жовтня 2019 року о 10 год. 45 , на а/д Е50/М04 в Павлоградському районі Дніпропетровської області, в районі 277км+400м, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ VIDA», державний номер [NUMBER] , перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався в безпечності обраного маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] , що рухався прямо, під керуванням водія, [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За скоєння даного ДТП [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відповідно до постанови суду від 05.12.2019 №185/10079/19. Згідно висновку експертного автоварознавчого дослідження №97-1/19 від 18.11.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] , становить 32 956, 71грн. У зв`язку з тим, що страховиком обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з боку відповідача виступає ПрАТ СК «Уніка», яку було належним чином повідомлено про ДТП, то страхова компанія сплатила позивачу страхову виплату в розмірі 16459, 70 грн., в тому числі 1500,00 грн. за евакуацію транспортного засобу. Також зазначає, що внаслідок ДТП, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням майна, моральну шкоду позивач оцінює у 10 000 грн. В зв`язку з вищевикладеним позивач звертається до суду. Ухвалою суду від 11 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по вищевказаній справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 08.04.2020 продовжено строк проведення підготовчого судового провадження. 12.05.2020 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" надіслало письмові пояснення, копію полісу [PERSON] [NUMBER] від 13.04.2019, всі документи щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 16459,70 грн. за страховим випадком, який стався 27.10.2019, розрахунок суми страхового відшкодування, страховий акт, просять справу розглядати без їх участі. 16.06.2020 до суду надійшов відзив від відповідача в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відсутні підстави застосування ст. 1194 ЦК України, позивач підписав акт узгодження розміру страхового відшкодування із страховиком та погодив розмір страхового відшкодування, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Щодо стягнення моральної шкоди, обставини щодо заподіяння позивачеві моральних і фізичних страждань ґрунтуються тільки на припущеннях, докази відсутні. Ухвалою суду від 27.07.2020 закрито підготовче судове засідання по вищевказаній справі, призначений розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлений позов, просили його задовольнити, надали суду пояснення які відповідають позову, зазначили, що в позові розрахунки з описками, 1500 грн за послуги евакуатора не просять, так як їх сплатила страхова, просять тільки франшизу, та різницю між сумою, зазначеною експертом, та сумою, сплаченою страховою, моральну, шкоду, в подальшому надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав відзив, дав відповідні пояснення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в подальшому надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 жовтня 2019 року о 10 год. 45 , на а/д Е50/М04 в Павлоградському районі Дніпропетровської області, в районі 277км+400м, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ VIDA», державний номер [NUMBER] , перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався в безпечності обраного маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] , що рухався прямо, під керуванням водія, [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За скоєння даного ДТП [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відповідно до постанови суду від 05.12.2019 №185/10079/19. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля марки ««RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] . Згідно висновку експертного автоварознавчого дослідження №97-1/19 від 18.11.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 32 956, 71 грн. Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АМ/8622820 від 13.04.2019 відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність в Приватному акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка", терміном дії з 16.04.2019 по 15.04.2020. Відповідно до вищеназваного договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. Розмір франшизи становить 1000 гривень. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" на підставі відповідного звернення позивача, на підставі акту огляду судового експерта Різниченко В.Д. 04.11.2019, 05.11.2019, страхового акту №00324260 від 19.11.2019, ремонтної калькуляції № 00324260 від 12.11.2019 було встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля - 26588,24 грн., розмір матеріальних збитків з урахуванням зносу, спричинених позивачу внаслідок ДТП 27.10.2019 - 15959,70 грн. (франшиза-1000 грн), послуги евакуатора - 1500 грн, позивачу було сплачено суму страхового відшкодування - 16459,70 грн., що визнається сторонами. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з роз`ясненнями пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 року, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Страхування як система захисту майнових інтересів фізичних, юридичних осіб та держави - необхідний елемент соціально-економічної системи суспільства. Страхування є інститутом гарантування поновлення майнових інтересів. Відповідно до положень ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), яким урегульовані правовідносини сторін, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/ або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, 27.10.2019, тобто під час дії договору страхування, стався страховий випадок, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування. Згідно п. 36.2 ст. 36 зазначеного закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Статтею 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено випадки, коли шкода не відшкодовується , а саме відповідно до цього закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: 32.7. шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. В даному випадку відповідно до звіту №97-1/19 від 18.11.2019 та страхового акту №00324260 від 19.11.2019, ремонтної калькуляції № 00324260 від 12.11.2019, ВТВ - не зазначено. В Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на викладене, різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягає стягненню з винної особи (відповідача) оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З урахуванням викладених вище норм законодавства можливо зробити висновок, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди (в тому числі при укладенні угоди про страхове відшкодування), зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості (ВТВ), зносу та ПДВ (в разі його підтвердження) повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. Обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру закон покладає на позивача, а відсутність своєї вини у вчинені зазначеної шкоди покладається на відповідача. Згідно до висновку експертного автоварознавчого дослідження №97-1/19 від 18.11.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні становить 32 956, 71 грн. Чому експертом не враховано знос автомобіля автомобіля «RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, експертом не зазначено, щодо нарахування ПДВ, розміру ВТВ експертом також не зазначено. Відповідно до страхового акту №00324260 від 19.11.2019, ремонтної калькуляції № 00324260 від 12.11.2019, ВТВ - не зазначено, нарахування ПДВ не зазначено, вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT SANDERO», державний номер [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні становить 26588,24 грн, матеріальний збиток з урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 15959,70 грн. З калькуляції на розрахунку відповідно до Методики знос розрахований з суми запасних частин 19682,49 грн. * 0,54 (коефіцієнт зносу)=10628,54 грн. Позивачу було сплачено суму страхового відшкодування - 16459,70 грн., яка відповідно до страхового акту №00324260 від 19.11.2019, розрахована страховою компанією на підставі акту огляду судового експерта Різниченко В.Д. від 04.11.2019, 05.11.2019, ремонтної калькуляції № 00324260 від 12.11.2019, з урахуванням зносу 54%, та складає 16459,70 грн=15959,70 грн.-1000 грн (франшиза)+1500 грн (послуги евакуатора). З урахуванням наявності в справі двох калькуляцій - розрахунків, зроблених на підставі одного й того ж акту огляду судового експерта Різниченко В.Д. від 04.11.2019, 05.11.2019, які містять відмінності щодо вартості суми робіт та вартості складових, що підлягають заміні, та з урахуванням не зазначення експертом [PERSON] чому ним при складенні висновку експертного автоварознавчого дослідження №97-1/19 від 18.11.2019 не враховано та не зазначено знос, судом сторонами роз`яснювалось їх право на призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, але сторони відмовились від проведення експертизи. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у вигляді франшизи та зносу, яка повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду у загальному порядку, так як встановлено законодавче обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, та в межах заявлених позовних вимог, сума шкоди складає 10628,54 грн. (знос)+1000 грн. (франшиза)=11628,54 грн., так як знос розраховано лише в страховому акті №00324260 від 19.11.2019, погодженому позивачем зі страховою, що підтверджено сторонами в судовому засіданні. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 10000 гривень, суд виходить з наступного. Аналізуючи доводи позивача щодо спричинення йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо наявності такої шкоди яка полягає у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням його майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, п.п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди. За таких умов суд дійшов висновку, що глибині та силі страждань позивача буде відповідати сума у 1000 грн., яка і підлягає стягненню на його користь із відповідача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрат за послуги експерта в сумі 900 грн, надано відповідні квитанції. Тобто, стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 43%- в розмірі 717,41 грн=(768,40+900)*43%.

Outcome: partial