Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, мотивуючи свої вимоги тим, згідно рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.01.2016 з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. На даний час син уже повнолітній, однак продовжує навчання у Вищому професійному училищі №41 м.Тульчин Вінницької області за професією "Оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, водій автотранспортних засобів", строк навчання з 01.09.2015 по 30.06.2018, форма навчання денна. Відповідач має постійне місце роботи на Тульчинському м'ясокомбінаті і систематично отримує пристойні заробітки, а тому має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина, але добровільно це не робить. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітної плати (доходу), починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до 30.06.2018 включно. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.01.2016 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 08.12.2005 і до його повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа №2-56/2006 (а.с.5). 16.01.2018 [PERSON] досяг повноліття. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, яка продовжує навчання. В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] навчається на ІІІ курсі Вищого професійного училища №41 м.Тульчин Вінницької області за професією "Оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, водій автотранспортних засобів (категорія "С")", термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2018, форма навчання денна, про що свідчить довідка Вищого професійного училища №41 м.Тульчин Вінницької області від 13.02.2018 №169 (а.с.8). Так як син [PERSON] знаходиться на утриманні матері - позивача по даній справі, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача, який являється батьком дитини, на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків\~\~утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких\~\~юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим\~\~у матеріальній допомозі; наяність у батьків\~\~можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини [PERSON], стан здоров'я та матеріальний стан відповідача - батька [PERSON], який є працездатною особою, а також бере до увагиінтереси повнолітнього сина, позицію відповідача, який визнав позов, а тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в заявленому позивачем розмірі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд\~\~дійшов висновку про обґрунтованість позовних\~\~вимог\~[PERSON] в заявлених нею межах та\~\~про існування правових підстав для\~\~їх задоволення. Оскільки позовну заяву предявлено до суду 15.02.2018, тому відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved