Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Кам`янської міської ради, треті особи: Відділ у м.Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м.Кам`янське Головного управління геокадастру у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Таїсія Костянтинівна, [PERSON] про визнання правочинів недійсними. В обґрунтування позову зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.09.2000 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сидоренко А.В. за реєстровим № 1525, належать 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку А-1, гаражу Б-1, сараїв В-1, Д-1, вбиральні Г-1, зливної ями, водопроводу, огорожі, тротуарів. Власницею 52/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ) була [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідачка [PERSON] донька померлої і її спадкоємиця за заповітом, яка прийняла спадщину та отримала від приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К. свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 52/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Восени 2018 року він дізнався від [PERSON] , що їй на праві власності належить не лише 52/100 частини вищевказаного житлового будинку, а й 52/100 частини земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га, призначеної для розташування та обслуговування житлового будинку, бо її мати [PERSON] приватизувала земельну ділянку разом з ним, а вона, [PERSON] , успадкувала частину земельної ділянки, що належала [PERSON] . Він ніколи не звертався до місцевих органів влади і самоуправління із заявами (проханнями) про приватизацію земельної ділянки, на якій розташований його будинок, а співвласниця [PERSON] ніколи не повідомляла його про те, що займається приватизацією ділянки, що перебувала у нашому спільному користуванні як співвласників будинку, і ніколи не просила дати згоду на приватизацію ділянки. Для того, щоб перевірити отриману від відповідачки [PERSON] інформацію, він звернувся до відділу у м. Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області як правонаступника управління Держкомзему у м. Дніпродзержинськ із запитом про те, чи дійсно земельна ділянка [ADDRESS] є приватизованою. З відповідей відділу у м. Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області від 25.10.2018 р., від 28.11.2018 р., від 15.01.2019 р. вбачається, що дійсно 52/100 частини земельної ділянки [ADDRESS] обліковується за відповідачкою [PERSON] . Також йому було надано ксерокопію Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904524 від 23.02.2009 року, з якого він дізнався, що [PERSON] за життя була власником 52/100 частин зазначеної земельної ділянки площею 0,1000 га на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.11.2006 р. № 71-06/V і що в цьому державному акті він, [PERSON] , вказаний співвласником земельної ділянки (48/100 частин). Звернувшись 04.12.2018 року до Центру надання адміністративних послуг, він отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 148048599 від 04.12.2018 р. та пересвідчився, що 07.06.2017 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К. за реєстровим № 360 [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 52/100 частки земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1га, і у той же день право власності [PERSON] зареєстроване нотаріусом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1268618712104. Вважає, що Рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.11.2006 р. № 71-06/V в частині передачі [PERSON] і йому у спільну часткову власність земельної ділянки [ADDRESS] , виданий 23.02.2009 р. на підставі цього рішення Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904524 на ім`я [PERSON] із відображенням його співвласником ділянки, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 52/100 частки земельної ділянки [ADDRESS] , видане 07.06.2017 р. приватним нотаріусом Татарець Т.К. на ім`я [PERSON] , є недійсним. Оскільки ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, а не його частини, то приватизація земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, можлива за згодою всіх співвласників житлового будинку. Наведене свідчить про те, що для приватизації земельної ділянки, що знаходиться в користуванні кількох співвласників домоволодіння, необхідні згода всіх власників будинку, оформлена у вигляді письмових заяв, та документи, що посвідчують особу, яка бажає приватизувати ділянку, і засвідчує її реєстрацію у державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (тобто паспорт і ідентифікаційний код). Житловий будинок [ADDRESS] належав йому і [PERSON] на праві спільної часткової власності (48/100 і 52/100 частини відповідно), а земельна ділянка, на якій розташований цей будинок, знаходилась у користуванні співвласників будинку. Як вбачається з відповіді відділу у м. Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області від 15.01.2019 р., у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, відсутній запис щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (48/100 частки) за [PERSON] Державний акт на ім`я [PERSON] не виготовлявся. У Відділі відсутня інформація щодо передачі у приватну власність 48/100 часток вищевказаної земельної ділянки [PERSON] . При прийнятті рішення № 71-06/V від 24.11.2006 року Дніпродзержинською міською радою його згода на приватизацію земельної ділянки як співвласника житлового будинку була відсутня і він не знав про те, що співвідповідач - Кам`янська міська рада передала у власність спірну земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [PERSON] і нібито йому без його заяви і згоди з цього приводу. За умови, що він як співвласник будинку заперечує проти приватизації земельної ділянки, на якій розташований будинок, співвласник будинку [PERSON] могла приватизувати частину спільної земельної ділянки лише після виділу її частки будинку і земельної ділянки в натурі. Отже, рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.11.2006 р. № 71-06/V в частині передачі [PERSON] і йому у спільну часткову власність земельної ділянки [ADDRESS] та Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №904524 із відображенням його співвласником ділянки, виданий на ім`я [PERSON] 23.02.2009 року, є недійсним, оскільки суперечать вимогам ч.1, 4 ст. 203 ЦК України, та. ч.1 ст.118, ст.121 ЗК України. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 52/100 частки земельної ділянки [ADDRESS] , видане 07.06.2017 року приватним нотаріусом Татарець Т.К. на ім`я [PERSON] , є також недійсним, оскільки на час відкриття спадщини такого спадкового майна, як 52/100 частки спірної земельної ділянки, приватизованої незаконно, не було, про що приватний нотаріус КМНО Татарець Т.К., безумовно, не знала. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.1983р., посвідченого державним нотаріусом 1-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Сисойкіною Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1/4700 [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку, який знаходився на земельній ділянці, загальною площею 0,1000 га., за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Брежнєвського народного районного суду м.Дніпродзержинська від 04.08.1986р., частка домоволодіння, яка належала [PERSON] , була виділена в натурі і складала 52/100 частини домоволодіння. Власником 48/100 частки зазначеного домоволодіння, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 20.09.2000р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сидоренко А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1525, є позивач у справі [PERSON] . Дані обставини також підтверджуються технічним паспортом на жилий будинок [ADDRESS] , складеного Дніпродзержинським Бюро технічної інвентаризації, яке на той час було, згідно діючого законодавства, уповноважене реєструвати речові права на нерухоме майно. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.10.2003 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у відповідності з 52/100 частинами домоволодіння, яка належить [PERSON] , і 48/100 частинами домоволодіння, яка належить [PERSON] і згідно варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою, який повинен бути виділений за нормою виділу землі (площею 800 кв.м.) і окремо по залишках (площа 307 кв.м.), наданому в додатку висновку будівельно-технічної експертизи № 329 від 13.04.2001р., але без врахування 3,5 кв.м. загального користування для проходу до водоколонки і обслуговування водоколонки. Також визначено порядок користування спірною земельною ділянкою, запропонованим експертизою для загального користування 3,5 кв.м. Зазначений жилий будинок по [ADDRESS] році належав двом співвласникам [PERSON] та [PERSON] , із зазначенням ідеальних часток 52/100 та 48/100 відповідно, кожна із них не мала окремої адреси. На зазначене домоволодіння була і на даний час є одна адреса. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Земельним кодексом України, на час безоплатного передання у приватну власність спірної земельної ділянки позивачу і відповідачу [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, приватизація земельної ділянки під частиною будинку не було передбачено. На зазначений будинок виникла спільна часткова власність, тому і виникла спільна часткова власність на земельну ділянку, на якій будинок знаходиться. Частка у власності на земельну ділянку пропорційна частці у власності будинку. Документи на землекористування по [ADDRESS] були оформлені згідно вимог чинного земельного законодавства України. 24.11.2006р., за клопотанням [PERSON] , на підставі технічної документації щодо встановлення меж на всю земельну ділянку та на якій вказано частки, які закріплюються за кожним із співвласників будинку, Дніпродзержинською міською радою було прийнято рішення № 71-06/V "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність, надання земельних ділянок на умовах оренди, розподіл земельних ділянок, вилучення та затвердження фактичних площ землекористування", яким безоплатно передано земельну ділянку, загальною площею 0,1000га, для обслуговування житлового будинку за вищезазначеною адресою у спільну часткову власність громадянам, яким належить даний будинок, визнавши розмір земельних ділянок пропорційно до розміру їх часток у праві спільної власності на будинок, зокрема: [PERSON] - 52/100 частини земельної ділянки, [PERSON] - 48/100. Вважає, що рішення Дніпродзержинської міської ради відповідає законові і не порушує права позивача. 23.02.2008 року проведена державна реєстрація даної земельної ділянки, яка знаходить в спільній частковій власності та внесено до Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер 1210400000:03:004:0060. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт. 23 лютого 2009 року, на підставі даного рішення Дніпродзержинської міської ради, управлінням Держкомзему у м.Дніпродзержинськ на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 904524 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, до якого доданий список, в якому зазначений співвласник зазначеної земельної ділянки - [PERSON] і його частка в спільній частковій власності становить - 48/100. Як зазначено в акті частка [PERSON] складала у спільній частковій власності 52/100. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010910600088. [INFO] [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем за заповітом являється вона. Спадщина на 52/100 земельної ділянки також охоплена заповітом. Вона прийняла спадщину і, відповідно до ст.1296 ЦК України, 07.06.2017р. одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом саме на 52/100 частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210400000:03:004:0060, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К., зареєстрованого в реєстрі за № 360. Дане свідоцтво про право на спадщину за заповітом стало підставою, згідно з чинним законодавством, виникнення у неї права на 52/100 частини земельної ділянки. Право власності на 52/100 частки земельної ділянки, відповідно до ст.182 ЦК України, зареєстровано за нею 07.06.2017р., про що свідчить Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2017р. № 89019779. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вважає, що приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К. при оформленні права на спадщину на її ім`я діяла в межах законодавства України. Нею було надано нотаріусу всі належні правовстановлюючі документи на 52/100 земельної ділянки 0,1000 га, по [ADDRESS] , що посвідчували право власності [PERSON] на земельну ділянку. Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Представник відповідача Кам`янської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що в рішенні Дніпродзержинської міської ради № 71-06/V не міститься жодних нагадувань щодо ім`я [PERSON] . Відповідно до додатків рішення, у приватну власність [PERSON] передається земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , формою власності є часткова 52/100. Отже, [PERSON] була передана в приватну власність земельна ділянка, яка перебуває під її частиною власності будинку. На час складення державного акту на право власності на земельну ділянку діяв Наказ Державного комітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.1999 року. Відповідно до п.2.10: "До державного акта на право власності на земельну ділянку, що видається товариствам всіх видів \~ \~ \~ \~або співвласникам, обов`язково додається затверджений список членів даного товариства або співвласників". Тому, відповідно до цього пункту, в Державному акті і вказувалась фамілія [PERSON] , оскільки він є співвласником будинку, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до першої сторінки державного акту [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га (52/100), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Так, у своєму позові [PERSON] просить визнати недійсним та скасувати рішення Кам`янської міської ради від 24.11.2006 року № 71-06/V. При цьому характер спірних правовідносин та їх зміст, а також фактичні обставини у справі вказують на те, що цей спір не обумовлений порушенням або загрозою порушення будь-якого права чи інтересу позивача, що підлягає захисту. Спосіб захисту порушеного права, як визнання незаконним із скасуванням правового акту індивідуальної дії, який порушує цивільні права і інтереси, прямо передбачено ст.21 ЦК України. Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Тобто, саме сукупність умов (суперечність актам чинного законодавства та порушення цивільних прав або інтересів) може бути підставою визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії. Отже, права [PERSON] порушені не були. Просять відмовити в задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К., в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відгуку на виклик до суду. Зазначає, що після смерті [INFO] [PERSON] , її спадкоємицею по заповіту на підставі ст. 1217 ЦК України стала [PERSON] , яка 07.02.2017 року подала нотаріусу відповідну заяву в установленому законом порядку та була зареєстрована і відкрита спадкова справа № 10/2017 від 07.02.2017 року. Майно померлої [INFO] [PERSON] складається з нерухомого майна: - 52/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , в якому вона проживала з 1958 року по день смерті та яке належало їй на підставі рішення Брежневського народного суду від 04.08.1986 року; - 52/100 частки земельної ділянки, на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.10.2003 року. Після смерті [PERSON] нею було видано та посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на 52/100 частки земельної ділянки, загальної площі 0,1000га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 1210400000:03:004:0060. Свідоцтво видано на підставі правоустановчого документу, Державного акту про право на земельну ділянку, серія ЯЖ № 904524, виданого 23.02.2009 року на підставі рішення органу місцевого самоврядування Дніпродзержинської міської ради за № 71-06/V від 24.11.2006 року. Обмеження у використані земельної ділянки на день видачі свідоцтва про право на спадщину - не зареєстровані. Право власності\~на 52/100\~частки земельної\~ділянки за\~адресою:\~ [ADDRESS] , на підставі ст. 182 ЦК України, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг № 89019779 від 07.06.2017 року, реєстраційний номер об`єкта 1268618712104, на ім`я [PERSON] . Зазначає, що нею діюче законодавство України при оформленні та видачі спадщини, реєстрації права власності після померлої [PERSON] її спадкоємиці [PERSON] , не було порушено. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Відділу у м.Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м.Кам`янське Головного управління геокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився. Надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 20.09.2000 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сидоренко А.В. за реєстровим № 1525, належать 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку А-1, гаражу Б-1, сараїв В-1, Д-1, вбиральні Г-1, зливної ями, водопроводу, огорожі, тротуарів. Власницею 52/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ) була [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідачка [PERSON] спадкоємиця померлої за заповітом, яка прийняла спадщину та отримала від приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К. свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 52/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . З відповідей відділу у м. Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області від 25.10.2018 р., від 28.11.2018 р., від 15.01.2019 р. вбачається, що дійсно 52/100 частини земельної ділянки [ADDRESS] обліковується за відповідачкою [PERSON] . Також позивачу було надано ксерокопію Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904524 від 23.02.2009 року, з якого він дізнався, що [PERSON] за життя була власником 52/100 частин зазначеної земельної ділянки площею 0,1000 га на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.11.2006 р. № 71-06/V і що в цьому державному акті [PERSON] вказаний співвласником земельної ділянки (48/100 частин). Житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] і [PERSON] на праві спільної часткової власності (48/100 і 52/100 частини відповідно), а земельна ділянка, на якій розташований цей будинок, знаходилась у користуванні співвласників будинку. Як вбачається з відповіді відділу у м. Кам`янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області від 15.01.2019 р., у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, відсутній запис щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (48/100 частки) за [PERSON] Державний акт на ім`я [PERSON] не виготовлявся. У Відділі відсутня інформація щодо передачі у приватну власність 48/100 часток вищевказаної земельної ділянки [PERSON] . В рішенні Дніпродзержинської міської ради № 71-06/V не міститься жодних нагадувань щодо ім`я [PERSON] . Відповідно до додатків рішення, у приватну власність [PERSON] передається земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , формою власності є часткова 52/100. Отже, [PERSON] була передана в приватну власність земельна ділянка, яка перебуває під її частиною власності будинку. На час складення державного акту на право власності на земельну ділянку діяв Наказ Державного комітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.1999 року. Відповідно до п.2.10: "До державного акта на право власності на земельну ділянку, що видається товариствам всіх видів або співвласникам, обов`язково додається затверджений список членів даного товариства або співвласників". Тому, відповідно до цього пункту, в Державному акті і вказувалась фамілія [PERSON] , оскільки він є співвласником будинку, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до першої сторінки державного акту [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га (52/100), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.1983 року, посвідченого державним нотаріусом 1-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Сисойкіною Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1/4700 [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку, який знаходився на земельній ділянці, загальною площею 0,1000 га., за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Брежнєвського народного районного суду м.Дніпродзержинська від 04.08.1986р., частка домоволодіння, яка належала [PERSON] , була виділена в натурі і складала 52/100 частини домоволодіння. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.10.2003 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] було визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у відповідності з 52/100 частинами домоволодіння, яка належить [PERSON] , і 48/100 частинами домоволодіння, яка належить [PERSON] і згідно варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою, який повинен бути виділений за нормою виділу землі (площею 800 кв.м.) і окремо по залишках (площа 307 кв.м.), наданому в додатку висновку будівельно-технічної експертизи № 329 від 13.04.2001р., але без врахування 3,5 кв.м. загального користування для проходу до водоколонки і обслуговування водоколонки. Також визначено порядок користування спірною земельною ділянкою, запропонованим експертизою для загального користування 3,5 кв.м. Зазначений жилий будинок по [ADDRESS] році належав двом співвласникам [PERSON] та [PERSON] , із зазначенням ідеальних часток 52/100 та 48/100 відповідно, кожна із них не мала окремої адреси. На зазначене домоволодіння була і на даний час є одна адреса. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Земельним кодексом України, на час безоплатного передання у приватну власність спірної земельної ділянки позивачу і відповідачу [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, приватизація земельної ділянки під частиною будинку не було передбачено. На зазначений будинок виникла спільна часткова власність, тому і виникла спільна часткова власність на земельну ділянку, на якій будинок знаходиться. Частка у власності на земельну ділянку пропорційна частці у власності будинку. 24.11.2006 року за клопотанням [PERSON] , на підставі технічної документації щодо встановлення меж на всю земельну ділянку та на якій вказано частки, які закріплюються за кожним із співвласників будинку, Дніпродзержинською міською радою було прийнято рішення № 71-06/V "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність, надання земельних ділянок на умовах оренди, розподіл земельних ділянок, вилучення та затвердження фактичних площ землекористування", яким безоплатно передано земельну ділянку, загальною площею 0,1000га, для обслуговування житлового будинку за вищезазначеною адресою у спільну часткову власність громадянам, яким належить даний будинок, визнавши розмір земельних ділянок пропорційно до розміру їх часток у праві спільної власності на будинок, зокрема: [PERSON] - 52/100 частини земельної ділянки, [PERSON] - 48/100. 23.02.2008 року проведена державна реєстрація даної земельної ділянки, яка знаходить в спільній частковій власності та внесено до Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер 1210400000:03:004:0060. 23 лютого 2009 року, на підставі даного рішення Дніпродзержинської міської ради, управлінням Держкомзему у м.Дніпродзержинськ на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 904524 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, до якого доданий список, в якому зазначений співвласник зазначеної земельної ділянки - [PERSON] і його частка в спільній частковій власності становить - 48/100. Як зазначено в акті частка [PERSON] складала у спільній частковій власності 52/100. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010910600088. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відповідачка [PERSON] прийняла спадщину і 07.06.2017 року одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом саме на 52/100 частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210400000:03:004:0060, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Татарець Т.К., зареєстрованого в реєстрі за № 360. Дане свідоцтво про право на спадщину за заповітом стало підставою, згідно з чинним законодавством, виникнення у неї права на 52/100 частини земельної ділянки. Право власності на 52/100 частки земельної ділянки було зареєстровано за [PERSON] 07.06.2017 року, про що свідчить Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2017р. № 89019779. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed