Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

У вересні 2015 року ПАТ „Дельта Банк" звернувся до суду із позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 20.06.2008 р. між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] був укладений кредитний договір № 11363025000, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 26 214 доларів США, строком користування з 20.06.2008 р. по 19.06.2015 р., зі сплатою за користування кредитом 14% річних. В забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] був укладений договір поруки № 212779 від 20.06.2008 р., згідно якого остання поручалася перед банком за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 11363025000. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанком", який є правонаступником АКІБ "УкрСиббанк", та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого останній набув право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі, за вищевказаним кредитним договором та договором поруки. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 р. утворилася заборгованість на загальну суму - 40 576,94 доларів США, що еквівалентно 877 004,53 грн., із яких: - заборгованість за кредитом - 24 842,55 доларів США, що в еквіваленті становить 536 891,60 грн.; - заборгованість за відсотками - 15 737,39 доларів США, що в еквіваленті становить 340 112,93 грн. Через відмову відповідачів у позасудовому порядку виконувати договірні зобов'язання, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 11363025000, станом на 31.07.2015 р., на загальну суму - 40 576,94 доларів США. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з вищевикладених підстав, та просив суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову в частині стягнення заборгованості з поручителя, та пред'явили зустрічний позов до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору поруки № 212779 від 20.06.2008 р., укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] Зустрічний позов був мотивований тим, що [PERSON] не підписувала зазначений договір поруки, а відтак вона не має жодних зобов'язань перед позивачем. Крім цього, відповідачка та її представник просили застосувати до вимог за первісним позовом позовну давність, мотивуючи це тим, що позивач пропустив строк для звернення до суду із даним позовом, та встановлений договором поруки строк пред'явлення вимоги до поручителя, зокрема, протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.07.2016 р. зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним договору поруки був прийнятий та об'єднаний в одне провадження із первісним позовом для їх спільного розгляду. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані по справі письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 20.06.2008 р. між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] був укладений кредитний договір № 11363025000, відповідно якого останній отримав кредит у розмірі 26 214 доларів США, строком користування з 20.06.2008 р. по 19.06.2015 р., зі сплатою за користування кредитом 14% річних. В забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] був укладений договір поруки № 212779 від 20.06.2008 р., згідно якого остання поручалася перед банком за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 11363025000. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанком", який є правонаступником АКІБ "УкрСиббанк", та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого останній набув право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі, за вищевказаним кредитним договором та договором поруки. Судовим розглядом встановлено, що позичальник за кредитним договором - [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 31.07.2015 р. утворилася заборгованість на загальну суму - 40 576,94 доларів США, що еквівалентно 877 004,53 грн., із яких: - заборгованість за кредитом - 24 842,55 доларів США, що в еквіваленті становить 536 891,60 грн.; - заборгованість за відсотками - 15 737,39 доларів США, що в еквіваленті становить 340 112,93 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.4 договору поруки № 212779 від 20.06.2008 р. визначено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Заперечуючи проти первісного позову, відповідач - [PERSON] посилалась на те, що позивачем було пропущено позовну давність та строк пред'явлення вимоги до поручителя. Так, згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У п. 5.3 договору поруки № 212779 від 20.06.2008 р. сторони погодили загальні умови щодо строків позовної давності. Відповідно до ч.1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Про застосування позовної давності відповідачка [PERSON] заявила клопотання у своїх письмових запереченнях проти позову. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Із матеріалів справи вбачається, що у січні 2010 року АКІБ "УкрСиббанк" звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, і рішенням цього суду від 02.11.2010 року позов був задоволений, з відповідачів у солідарному порядку було стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором № 11363025000 станом на 08.12.2009 р., на загальну суму - 215 988,06 грн., що є еквівалентом 27 052,61 доларів США, із яких: - заборгованість за основним та простроченим кредитом - 24 842,55 доларів США; - заборгованість за основними та простроченими процентами за користування кредитом - 1 934,55 доларів США; - пеня - 275,51 долар США. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що кредитодавець - АКІБ "УкрСиббанк", пред"явивши зазначений позов до відповідачів, фактично змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором. Такі висновки суду узгоджуються на правовій позиції ВСУ, викладеній у постановах в справах № 6-1707цс15 та від 09.11.2016 р. у справі № 6-2251цс16. Згідно положень ст. 262 ЦК України заміна осіб не змінює порядку обчислення та перебіг позовної давності. Виходячи зі змісту вказаної норми права, зміна осіб у зобов'язані на боці боржника чи кредитора не впливає на тривалість позовної давності (загальної чи спеціальної) та порядок її обчислення щодо вимог, які випливають з цього зобов'язання. В силу положень ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Із матеріалів справи вбачається, що 23.04.2012 року [PERSON] звертався до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості, та зобов'язувався у строк до 30.04.2012 року внести 10% від загального розміру заборгованості в рахунок погашення заборгованості. Верховний Суд України у справі № 6-43цс17 висловив правову позицію про те, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. На думку суду, заява відповідача [PERSON] від 23.04.2012 року, не може вважатись вчиненням дії, що свідчить про визнання ним свого боргу (іншого обов'язку), оскільки жодного платежу з того часу він не зробив, а відтак підстав для переривання перебігу позовної давності судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено позовну давність для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до положень ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене та заяву відповідачки про застосування позовної давності, суд вважає необхідним відмовити у первісному позові через пропуск позивачем ПАТ "Дельта Банк" позовної давності. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору поруки, то суд також не вбачає підстав для його задоволення, виходячи із такого. Свій зустрічний позов відповідачка мотивувала тим, що вона не підписувала зазначеного договору, він є сфальсифікованим та не породжує для неї відповідних зобов'язань. Однак такі доводи суд знаходить необґрунтованими та нічим не доведеними, оскільки із наявної у матеріалах справи копії рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.11.2010 року, винесеного по цивільній справі № 2/1427/2010 за позовом АКІБ "УкрСиббанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, вбачається, що відповідачка [PERSON] була присутня у судовому засіданні та визнала позовні вимоги. Під час розгляду даної справи відповідачка підтвердила свою присутність під час розгляду вищевказаної справи та підтвердила те, що вона не оскаржувала рішення суду від 02.11.2010 року. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на таке, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову за його необґрунтованістю та недоведеністю. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати відповідача по первісному позову відносяться за рахунок держави через те, що позивач на час звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Судові витрати [PERSON] як позивачки за зустрічним позовом їй не відшкодовуються через те, що їй було відмовлено у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed