Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ Українське Фінансове Агенство ВЕРУС в особі філії ТОВ Українське Фінансове Агенство ВЕРУС у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 33660,89 грн., яка складається з наступного:10624,19 грн. - заборгованість за кредитом, 12563,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8394,48 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1579,09 грн. - штраф (процентна складова). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 04.10.2006 року, 04.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання Банківських послуг і Правилами користування платіжними картками складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Умови та правила надання Банківських послуг додаються до позовної заяви. З метою забезпечення виконання зобовґязань відповідача [PERSON] за кредитним договором, 22.03.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «Верус» поручився за виконання [PERSON] зобов*язань за кредитним договором. Взяті на себе зобовязання за Кредитним договором № б/н від 04.10.2006 року [PERSON] виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредит. Відповідач [PERSON], використавши надану можливість, скористався кредитними коштами ПриватБанку, проте до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобовґязання зі сплати кредиту, відсотків, комісії, в зв*язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач - ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова у судове засідання представника не направив, причини неявки суду не повідомив. Представником відповідача [PERSON]. надано заперечення проти позову, в яких він просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що позовна заява подана з порушенням строків позовної давності, в зв'язку з чим на підставі ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. У судовому засіданні відповідач вимоги заперечень підтримав у повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 04.10.2006 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про одержання кредитної картки. Згідно заяви [PERSON] йому надано кредит з лімітом в сумі 5000,00 грн. Таким чином, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] виникли договірні відносини з приводу надання останньому кредитних коштів. Договір від 04.10.2006 року складається з Заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно Умов відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого відповідач перед позивачем станом на 31.10.2013 року має заборгованість - 33660,89 грн. , яка складається з наступного: - 10624,19 грн. - заборгованість за кредитом; - 12563,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8394,48 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина). - 1579,09 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також а умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Відповідно до змісту позову відповідач отримав кредит 5000,00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З матеріалів справи встановлено, що строк дії картки 04.10.2008 року. Позивачем не заперечувався той факт, що [PERSON] не продовжувався строк дії картки та нова картка йому не видавалась. Враховуючи вищенаведене, у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору 05..10.2008 року. 1\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проте, як вбачається з матеріалів справи, даним позовом до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось 03.02.2014 року. У відповідності до приписів ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed