Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

05.03.2020 року представник ТзОВ "ВЕЛЛФІН" - Коцар О.С. звернувся з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також у відсутності їхнього представника. Ухвалою суду від 20.03.2020 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч. 5\~ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи відбувся 06.05.2020 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.02.2017 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики № 131036 в електронній формі. За умовами п. 1.1 укладеного між сторонами договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 28 днів. Відповідно до п. 1.4 дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Стверджують, що позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 2 400,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", яке надає ТОВ "ВЕЛЛФІН" технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Таким чином, зазначають, що позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачкою [PERSON] отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останньої утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Представник позивача вказує, що відповідно до п.1.1, 1.5 договору позики, загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 28.02.2020 року становить 100 684,80 грн., з яких 2 400,00 грн. - основний борг; 47 260,80 грн. - заборгованість по відсоткам; 51 024, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Зазначає, що станом на день подання позову відповідачка взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконала, у зв`язку із чим у останньої виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, який також направила стороні позивача, в якому просить відмовити у задоволенні позовної вимоги ТзОВ "ВЕЛЛФІН" до неї про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Вважає, що спірний договір позики № 131036 від 01.02.2017 року не підтверджує факт підписання нею договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам ЗУ "Про електронний цифровий підпис". Зазначає, що належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документу банком платника. Проте стверджує, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на її користь. Звертає увагу, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. На підставі ч. 3 ст.\~211, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. ТзОВ "ВЕЛЛФІН" є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядження Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 р. зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225). Позивачем у підтвердження укладення між сторонами договору позики надано суду копію заявки відповідачки для отримання позики з особистого кабінету на сайті та копію договору позики, сторонами якого визначено ТзОВ "ВЕЛЛФІН" (позикодавець) та [PERSON] (позичальник). Згідно пунктів 4.1, 4.2 Розділу 4 "Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до ст. 1046 ЦПК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За ст. 1046, 1047 ЦК України, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною одностронньою оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. В даному випадку, механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано ЗУ "Про електронну комерцію" та "Про електронний цифровий підпис" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Статтею 1 ЗУ "Про електронний цифровий підпис" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Стаття 12 ЗУ "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Доводи відповідачки про те, що спірний договір позики не підтверджує факт підписання нею договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам ЗУ "Про електронний цифровий підпис" суд не бере до уваги, оскільки виходячи з приписів Закону України "Про електронну комерцію", Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "ВЕЛЛФІН", укладення електронного договору позики з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором не потребує наявності сертифікації ключа ЕЦП підписувача, відомостей про особистий ключ підписувача та інших ознак, властивих звичайному електронному цифровому підпису без одноразового ідентифікатора. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальниці, а також фото останньої. Такий договір позики підписаний в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6,627 ЦК України, ст.ст.11,12 ЗУ "Про електронну комерцію" вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Відповідно до п. 1.4 Договору позики № 131036 від 01.02.2017 року, цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Представник позивача в позовній заяві неодноразово зазначає, що позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок відповідачки була перерахована сума позики, що зазначена в договорі позики, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", яке надає ТОВ "ВЕЛЛФІН" технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Однак стороною позивача не надано суду доказу на підтвердження цього. В додатках до позовної заяви представник позивача зазначив, зокрема, повідомлення ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", однак таке представником позивача не додано до позовної заяви та в матеріалах справи відсутнє, що виявлено судом під час вивчення матеріалів справи та поданого відповідачкою відзиву на позовну заяву і стверджується актом про відсутність вкладень. Зокрема, відповідачка у своєму відзиві, який також направила стороні позивача, зазначила про відсутність доказів перерахування позивачем коштів на її користь, однак позивачем і після цього такого доказу не представлено. Від так, позивач не скористався своїм правом надати відповідь на відзив та надати відповідні докази. Отже, у суду відсутнє будь-яке підтвердження того, що ТзОВ "ВЕЛЛФІН" перерахувало на картковий рахунок відповідачки [PERSON] суму позики, що зазначена в договорі позики, а підтвердження на яке посилається представник позивача як на доказ перерахування суми позики в матеріалах справи відсутнє. За таких обставин та міркувань суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed