Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк") про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Мотивує позов тим, що 26 травня 2008 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено договір про надання йому кредиту у розмірі 88250,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 травня 2013 року. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2010 року у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті кредиту звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,13 га, які розташовані в [ADDRESS] . 31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. видав виконавчий напис № 17470 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" грошових коштів в сумі 555234,99 грн. Вважає, що даний виконавчий напис видано нотаріусом з порушенням статтей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та гл. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак просив визнати виконавчий напис, таким що не підлягає виконанню. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Представник відповідача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних клопотань до суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Чорнобаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних клопотань до суду не надходило. Виходячи з приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 26 травня 2008 року між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" (в подальшому відбулася зміна назви банку на АТ КБ "Приватбанк")укладено кредитний договір № CSJOGA0000000017, за яким [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 88250,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 травня 2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передав в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . 30 листопада 2010 року рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області у зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань звернуто стягнення на будинок та земельну ділянку, загальною площею 0,13 га, які розташовані в [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. При цьому в рішенні зазначено, що заборгованість станом на 28 жовтня 2010 року становить 105602,76 грн. Викладені обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с. 7-8) і у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. видано виконавчий напис № 17470 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № CSJOGA0000000017 від 26 травня 2008 року за період з 26 травня 2008 року по 05 вересня 2017 року в сумі 555234,99 грн., з них: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 73937,39 грн., - заборгованість за відсотками у розмірі - 40182,99 грн., - заборгованість з комісії у розмірі - 7719,41 грн., - заборгованість з пені у розмірі - 406717,34 грн., - заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі - 250,00 грн., - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі - 26427,86 грн. Постановою державного виконавця Чорнобаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Меланченко М.І. від 08 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] коштів за виконавчим написом № 17470 від 31 жовтня 2017 року в сумі 557034,99 грн. [PERSON] заперечує правомірність дій нотаріуса при вчиненні вказаного виконавчого напису і для захисту своїх прав звернувся з позовом до суду. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання кредитором письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додається оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на вимогу ухвали суду копій документів, на підставі яких ним було вчинено оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" для вчинення виконавчого напису було надано нотаріусу: заяву про вчинення нотаріального напису, кредитний договір № CSJOGA0000000017 від 26 травня 2008 року, розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань та підтвердження про її направлення адресату 14.09.2017 року. Будь-які дані про отримання позивачем вимоги в матеріалах справи відсутні. В заяві банк зазначає період, за який нараховано боржнику заборгованість у розмірі 555234, 99 грн. - з дати укладення договору 26 травня 2008 року по 05 вересня 2017 року, про що й зазначено нотаріусом у виконавчому написі. Проте заборгованість за кредитом не могла виникнути в день його укладення, оскільки згідно графіку погашення кредиту перший платіж мав бути здійснений [PERSON] 25 червня 2008 року. Також кредитор не вказав у заяві про наявність рішення суду, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором, та хід його виконання. Вищезазначені факти дають підстави стверджувати про відсутність безспірності заборгованості [PERSON] перед АТ КБ "Приватбанк", та неврахування приватним нотаріусом при визначенні суми боргу вартості заставного майна, яке було передано банку за рішенням суду. Крім цього, нотаріусом вчинено виконавчий напис поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, оскільки згідно графіку платежів останній платіж боржник мав здійснити 26 травня 2013 року. Вказане суперечить ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Також, вчинюючи виконавчий напис, в порушення вимог ч. 2 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" приватний нотаріус не звернув уваги на те, що згідно розрахунку заборгованості пеня банком нараховувалась починаючи з 21 вересня 2009 року постійно по дату розрахунку заборгованості, тобто без врахування положень закріплених в п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, якими встановлено позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved