Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Ободівка-Агро" (далі - ТОВ "Ободівка-Агро") про визнання\~недійсним договору\~оренди землі\~та скасування\~державної реєстрації договору оренди землі від 01.01.2016 року мотивуючи позов тим, що в 01.10.2007 року між нею та ТОВ "Ободівка-Агро" укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах" 20.11.2007 року за № 0407804005931 строком на 10 років до 01.10.2017 року. В 2017 році у відділі Дергеокадастру Чечельницького району Вінницької області дізнався про укладений договір оренди землі від 01.01.2016 року, про існування якого йому не було відомо та якого він не підписував. Вважає, що договір оренди землі від 01.01.2016 року №650-Б є недійсним так, як він його не підписував і на підписання якого нікого не уповноважував, тобто відсутнє його волевиявлення на підписання даного договору. Просить визнати договір оренди землі від 01.01.2016\~року №650-Б недійсним, скасувати державну реєстрацію та стягнути судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що договір дійсний оскільки зареєстрований реєстраційною службою. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2.17 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ВН №039535, кадастровий номер 0525080400:02:000:0044. Між позивачем та ТОВ "Ободівка-Агро" 2007 року укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років до 01.10.2017 року. Вказаний договір був зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.11.2007 року за № 0407804005931. Як вбачається з договору оренди землі №650-Б від 01.01.2016 року між [PERSON] та ТОВ "Ободівка-Агро" укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років та зареєстрованого 10.08.2016 року за №15833210 державним реєстратором Чечельницької селищної ради Вінницької області [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно висновку судових експертів № 3403/3404/19-21 від 27.08.2018 року підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі №650-Б від 01.01.2016 року укладеного між [PERSON] та ТОВ "Ободівка-Агро" виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та п'ятою статті 203 ЦК України. Частинами 3, 4, 5 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Факт не укладення [PERSON] спірного договору оренди землі, відповідачем не спростовано, хоча кожна сторона і, зокрема, відповідач, в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача [PERSON] на встановлення його цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки в матеріалами справи, а саме висновком судових експертів № 3403/3404/18-21 від 27.08.2018 року доведено, що позивач не підписував договорів оренди землі від 01.01.2016 року №650-Б та не надавав відповідних повноважень іншій особі на його підписання, що свідчить про недійсність вищезазначеного договору. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачкою на оплату за проведення технічної та почеркознавчої експертизи в сумі 2860\~(дві\~тисячі вісімсот\~шістдесят)\~гривень та сплату судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., які документально підтверджені. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved