Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В подальшому уточнила свої позовні вимоги і просила стягнути з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 47708 грн.97грн., 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, понесені витрати по оплаті вартості судової автотоварознавчої експертизи в сумі 844 грн. 20 коп., понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 600 грн., понесені нею витрати по оплаті судового збору у розмірі 501 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2003 року перебуває в законному шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу, на праві спільної власності, вони з чоловіком придбали в 2006 році автомобіль «DAEWOO NUBIRA», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]. який зареєстрований на [PERSON] Керував автомобілем її чоловік - [PERSON], та його батько - [PERSON], за довіреністю. 03 лютого 2007 року приблизно об 11 годині [PERSON]., керував вищезазначеним автомобілем, в салоні якого знаходилась як пасажир, його дружина, [PERSON], і рухався по автошляху «Михайлівка-Артемівськ-Красноармійськ». На ділянці дороги між м. Артемівськ та с. Красне Артемівського району Донецької області, що була вкрита снігом, водій автомобіля «CHEVROLET LACETTI NF 196» державний номер [NUMBER] що належить ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» [PERSON]., на відстані приблизно за 50 метрів до автомобіля під керуванням [PERSON], при здійсненні маневру обгону, не впорався з управлінням свого автомобіля та виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем «DAEWOO NUBIRA» під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] та [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, а автомобіль «DAEWOO NUBIRA» отримав значні механічні ушкодження, внаслідок чого став непридатний для подальшої експлуатації. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобілю «DAEWOO NUBIRA» складає 68250 грн. 86 коп., ринкова вартість зазначеного автомобілю на день скоєння ДТП складає 47708 грн. 97 коп. Також позивач вважає, що їй була заподіяна моральна шкода на суму 5000 грн., яка виразилась в моральних стражданнях, які вона перенесла в зв'язку з пошкодженням її автомобілю до стану, непридатного для ремонту та подальшої експлуатації, внаслідок чого її сім'я до теперішнього часу позбавлена можливості користуватися транспортним засобом для задоволення особистих потреб, що призвело до потреби в додаткових зусиллях як для організації життя, так і матеріального стану сім'ї. Просить суд стягнути з ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 47708 грн. 97 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., понесені витрати по оплаті вартості автотоварознавчої експертизи у розмірі 844 грн. 20 коп., понесені витрати на правову допомогу у сумі 600 грн., по оплаті судового збору у сумі 501 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі і справу розглянути у її відсутність за участю її представника [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність за участю її представника адвоката [PERSON], про що надала відповідну заяву. Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, які не заперечують проти розгляду справи у відсутність позивача [PERSON], вважає за можливим розглянути справу у відсутність позивача [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог послався на обставини, які викладені в позовній заяві. Також звернув увагу суду на те, що позов було подано у встановлений законом трирічний строк позовної давності. Зазначив, що не відповідають дійсності ствердження представника відповідача щодо того, що є в наявності рішення суду між тими самими сторонами, так як такого рішення не існує. Просив суд звернути увагу на те, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль є сумісною власністю подружжя [PERSON], тому [PERSON] є належним позивачем по справі. В судовому засіданні директор ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос», відповідача по справі, [PERSON]., заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі і зазначив, що позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом з пропуском строку позовної давності, який закінчився 03.02.1010 р., в той час, як провадження про даній справі було відкрито судом 26.02.2010 р. Зазначив, що позивачка не ставить питання про поновлення пропущеного нею строку позовної давності. Також вказує на те, що раніше до суду з аналогічним позовом до товариства звертався чоловік позивачки [PERSON] Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 26.09.2008 р. в позові [PERSON] до ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Лос"про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки , було відмовлено. Дане рішення набуло законної сили. Тому вважає, що суд зобов`язаний відмовити у позові, так як є в наявності рішення суду, що набрало законної сили, зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того зазначив, що позивач подає дійсний позов як дружина [PERSON], власника автомобіля, однак при цьому висуває позовні вимоги на всю суму спричиненої матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок ДТП, хоча, на його думку, має право висувати вимоги лише на свою частку в спільному майні подружжя, а саме на половину суми вартості спричиненої шкоди у відповідності до вимог сімейного законодавства. Не заперечує того, що він 03.02.2007 р. керував автомобілем марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», реєстраційний номер [NUMBER], який належить ТОВ Торгівельно-виробниче підприємство "Ліос", директором якого він є. Однак не вважає себе винним у ДТП, яка мало місце в той день за участю його і водія [PERSON], так як згідно з автотехнічним дослідженням № 103 від 05.03.2007 р., яке було проведено в рамках дослідчої перевірки, яку проводили працівники ДАЇ по факту вказаної ДТП, як він, так і водій [PERSON], не мали технічної можливості запобігти даній ДТП. Зазначив, що по матеріалам перевірки працівниками ДАЇ було прийнято постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно нього в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ "Торгівельно-виробние підприємство "Ліос" м. Донецьк та [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, встановив наступне. В судовому засіданні встановлено те, що позивач [PERSON] знаходиться в законному шлюбі з [PERSON] з 02 серпня 2003р. по теперішній час , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. В їх спільній сумісній власності, як подружжя, знаходиться транспортний засіб «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску. В 2006 році подружжям [PERSON] було придбано автомобіль«DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску. ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос», відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є власником автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно протоколу огляду та затримання транспорту Артемівського МВ УМВС України в Донецькій області від 03 лютого 2007 року, внаслідок ДТП транспортний засіб «DAEWOO NUBIRA» номерний знак [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Як вбачається з протоколу огляду транспортних засобів автомобіль «DAEWOO NUBIRA» державний номер [NUMBER] та автомобіль «CHEVROLET LACETTI NF 196» державний номер [NUMBER] мають механічні пошкодження. При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були роз'яснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу. Відповідно до вимог статті 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При вирішенні даного спору суд керується рішенням Артемівського міськрайонного суду від 26.09.2008 р., яке було прийняте по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ "Торгівельно-виробние підприємство "Ліос" м. Донецьк та [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, яке набуло законної сили 07.10.2008 року. В ході розгляду даної цивільної справи було проведено судову автотехнічну експертизу Донецьким ДНІ судових експертиз. Висновком судової автотехнічної експертизи № 1033/18 від 07.04.2008р. було встановлено те, що «виходячи з обставин ДТП, версія водія транспортного засобу «DAEWOO NUBIRA» [PERSON] про причину ДТП, у якого була відсутня можливість шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху запобігти ДТП, є доцільною, а відступлення водія транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI NF 196» [PERSON] при виконанні маневру обгону від вимог п.14.2 Правил дорожнього руху утворювало необхідні та достатні умови для настання дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить наявність причинного зв'язку його дій з наслідками, що мали місце та недоцільність з технічної точки зору, названої ним причини настання ДТП - неконтрольованого виїзду його автомобіля у зв'язку з ушкодженням переднього правого колеса на смугу зустрічного руху». Рішенням суду від 26.09.2008 р. було встановлено те, що [PERSON]. 03 лютого 2007 року об 11 годині, керував автомобілем «CHEVROLET LACETTI NF 196» державний номер [NUMBER] власником якого є ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» м.Донецьк, як водій вказаного підприємства на автошляху «Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка» на ділянці дороги, яка була покрита снігом, між с. Красне Артемівського району Донецької області та м. Артемівська по своїй смузі руху зі швидкістю 40кв/год, на відстані десь за 50м від автомобілю «DAEWOO NUBIRA» державний номер [NUMBER], що належить на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON], який рухався у зустрічному по відношенню до нього напрямку під керуванням [PERSON], у порушення вимог п.14.2 Правил дорожнього руху, під час здійснення маневру обгону не впорався з управлінням свого автомобілю та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з вищезазначеним автомобілем «DAEWOO NUBIRA» д/н [NUMBER]; порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] знаходиться у причинному зв'язку з наслідками ДТП. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України "Підстави звільнення від доказування", де в п.3 цієї статті зазначено, що "обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, ці обставини не підлягають доказуванню". В судовому засіданні було досліджено постанову ст. інспектора патрульної служби Артемівського РО ГУМВД України в Донецькій області Таган В.Н., яку ним було винесено 24 травня 2007 року по результатам розгляду матеріалів дослідчої перевірки по факту ДТП, яке мало місце 03.02.2007 р. об 11 годині на автодорозі «Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка» за участю автомобіля «CHEVROLET LACETTI NF 196» державний номер [NUMBER] власником якого є ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «DAEWOO NUBIRA» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], в зв'язку з відсутністю в діях водіїв складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України. В даній постанові є посилання на автотехнічне дослідження № 103 від 05.03.2007 р., яке було проведено в рамках даної перевірки, з урахуванням якого в постанові є висновок що в даній дорожній ситуації водії [PERSON]. та [PERSON] не мали технічної можливості запобігти даній ДТП. Однак судом не може бути прийнята до уваги вказана постанова, так як вона була скасована Прокурором Артемівського району Донецької області у зв'язку з тим, що постанова була винесена в порушення вимог кримінально - процесуального законодавства і матеріал був направлений на додаткову перевірку. В подальшому всі винесені співробітниками міліції постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за даною дорожньо-транспортної пригодою неодноразово скасовувались прокурором і остаточно Артемівським міжрайонним прокурором 16 липня 2012 року було скасовано постанову від 16.11.2010 р. про відмову у порушенні кримінальної справи за даним фактом, яку було винесено слідчим СО Артемівського РО, як незаконну; була порушена кримінальна справа за фактом порушення правил дорожнього руху, внаслідок яких було спричинено середньої тяжкості тілесні пошкодження [PERSON]; справа була направлена для організації досудового слідства. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 та 2 статті 1187 цього кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням? зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з положень ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом прав спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речи, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Так ст. 63 СК України передбачено те, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування, розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Не заслуговують на увагу ствердження представника відповідача щодо того, що позивач [PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом з порушенням строків позовної давності, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до вимог ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків встановленими статтями 253-255 цього кодексу. За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок. Так ДТП мало місце 3 лютого 2007 року. З позовом [PERSON] звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області 03 лютого 20010 р., про що свідчить штам суду на позовній заяві із зазначенням дати надходження - 03.02.2007 р., таким чином позивачка звернулась до суду з дійсним позовом в межах строку позовної давності. Також суд вважає, що не відповідають дійсності ствердження представника відповідача про те, що є в наявності рішення суду, що набрало законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому необхідно відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог на цих підставах. В обґрунтування цього представник відповідача посилається на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2008 р., яке було прийняте по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Ліос" м. Донецьк та [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Вказаним рішенням у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ "Торгівельно-виробние підприємство "Ліос" про стягенння матеріальної і моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, було відмовлено. Слід зазначити, що сторонами по дійсній цивільній справі є позивач [PERSON] та відповідач - ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Ліос", в той час як сторонами по справі, на яку посилається представник відповідача, були [PERSON] та ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Ліос", тобто судом на даний час розглядається цивільна справа за участю іншої сторони з боку позивача, а саме [PERSON] Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо того, що якщо позивачка [PERSON] подає дійсний позов як дружина власника автомобіля, тобто [PERSON], тому вона має право висувати позовні вимоги про відшкодування спричиненої шкоди лише на свою частку в спільному майні подружжя, а саме на половину суми вартості спричиненої шкоди, з наступних підстав. Як вбачається з положень ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом прав спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речи, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Так ст. 63 СК України передбачено те, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування, розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні встановлено те, що автомобіль «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску, було придбано подружжям [PERSON] у шлюбі. Представником відповідача в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що автомобіль «DAEWOO NUBIRA» державний номерний знак [NUMBER], було поділено подружжям [PERSON] між собою і визначено частки дружини та чоловіка у вказаному майні в натурі. Навпаки, в судовому засіданні встановлено те, що автомобіль «DAEWOO NUBIRA» державний номерний знак [NUMBER] знаходиться у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] як на час ДТП так і на час розгляду справи. Таким чином позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON], подружжя, як співвласники автомобіля, мають як солідарні права щодо вказаного автомобіля так і несуть солідарну відповідальність щодо майна, співвласником якого вони є. Згідно з висновком №1107/27 судової автотоварознавчої експертизи від 27.05.2011р.: ринкова вартість автомобілю «DAEWOO NUBIRA» державний номерний знак [NUMBER], 2003 року, на момент ДТП, тобто на 03.02.2007р. складає 47708грн. 97 коп, в зв'язку з чим позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині позову щодо стягнення на її користь з відповідача ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» у відшкодування матеріальної шкоди 47708грн. 97 коп. підлягають задоволенню, так як у відповідності до вимог чинного законодавства у разі , коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Крім того, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Таким чином, необхідно зобов'язати [PERSON], після відшкодування їй шкоди відповідачем, передати в розпорядження ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ліос» пошкоджений автомобіль «DAEWOO NUBIRA». Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди по 5000 грн., суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та зазначає наступне. Згідно положень ч.1 статті 1167 кодексу, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.5 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього. Зокрема, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Так, в судовому засіданні факт перенесених позивачкою моральних страждань знайшов своє підтвердження, оскільки протиправними діями відповідача, які виразились в порушенні правил дорожнього руху водієм [PERSON], внаслідок чого був пошкоджений транспортний засіб - автомобіль «DAEWOO NUBIRA», який знаходиться в спільній сумісній власності подружжя [PERSON], і пошкодження автомобіля стало причиною її моральних страждань, порушило встановлений ритм життя, вплинуло на реалізацію намірів, позбавило можливості користуватись автомобілем. Суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, на думку суду, складає 1000 грн. з урахуванням всіх обставин справи, глибини душевних страждань, перенесених позивачкою [PERSON] і вважає, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода у розмірі по 1000 грн. з урахуванням всіх обставин справи, глибини душевних страждань, їх тривалості. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення ; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Позивачка [PERSON] заявила позовні вимоги щодо стягнення на її користь вартості проведеної під час розгляду справи судової автотоварознавчої експертизи» №1101/27 від 27.05.2011р. у сумі 844грн. 20коп. Суд, враховуючи те, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача ТОВ «ТВП «Ліос» на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню сума понесених нею витрат на проведення експертизи у розмірі 844грн. 20коп. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, пов'язані з правовою допомогою у сумі 600 грн. На обґрунтування цих вимог позивач надала довідку по сплаті 600 грн. Згідно зі ст. 79 ЦПК України до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать також витрати на правову допомогу. Ст. 84 ЦПК України передбачає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлено Законом України «Про граничний розмір компенсації і витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Даним Законом було затверджено граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ у розмірі 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якою ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд,

Outcome: partial