Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту накладеного постановою АА860911 від 01 вересня 2009 року, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві, реєстраційний номер обтяження 9013462, зареєстрованого 01 вересня 2009 року, реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» міністерства юстиції України, та зобов'язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відповідні дані про зняття арешту накладений постановою АА860911 від 01 вересня 2009 року. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що позивач в ході оформлення спадщини стало відомо про наявність обтяження на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки ПАТ «Альфа-Банк» від 16 лютого 2018 року, банк не має претензії за укладеним кредитним договором №400104837 від 02 травня 2006 року. Заборгованість за вказаним договором перед банком, у позивача відсутня. Арешт майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Однак в порушення зазначеної норми арешт не був знятий. Уповноважений представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, ухвалу суду від 04.04.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовну заяву з додатками отримав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження без виклику сторін у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як визначено в статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України). В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала заява Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в особі Товариства з обмежиною відповідальністю «Еколл» до [PERSON] про видачу судового наказу. 08 вересня 2008 року Шевченківський районний суд м. Києва виніс судовий наказ №2н-3345/08, яким стягнуто з [PERSON], [INFO], який зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS], [NUMBER], виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16 березня 2000 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6 (п/р 29099400104837 в Головномууправлінні НБУ по м. Києву та Київській області, МФО 300346, Код ЄДРПОУ 23494714) за договором кредиту № 400104837 заборгованість за кредитом в сумі 2740 грн. 00 коп., по процентах в сумі 438 грн. 44 коп., по комісії за управління кредитом 1310 грн. 88 коп., пені в сумі 13579 грн. 28 коп., 180 грн. 69 коп., витрат по сплаті судового збору 15грн. 00 коп., витрат по справі за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 18173 грн. 94 коп. Відповідно до листа Міністерства юстиції України Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12 лютого 2018 року № 8398, вбачається що на виконанні у відділі перебував виконавчий документ, боржником якого був [PERSON]. Надання більш детальної інформації по виконавчому документу не виявляється можливим у зв'язку із знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року. (а.с.8) Позивачу було видано довідку підписаною Директором відділення «Київське №1», з якої вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» не має претензій за укладеним кредитним договором № 400104837 від 02 травня 2006 року. Заборгованість за вказаним договором перед ПАТ «Альфа-Банк» відсутня. (а.с. 9) Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що виконавче провадження завершено, продовження дії арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS], порушує право позивача, для належного оформлення спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved