Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири під №84 в будинку №19, корпус 3 по вулиці Генерала Жадова в місті Кропивницькому (Кіровограді), укладений між [PERSON] та\~ [PERSON], зареєстрований в журналі реєстрації біржових торгів згідно з Протоколом відкритих біржових торгів за №152/2000\~ від 05.09.2000 року та зареєстрований 18 вересня 2000\~ року в реєстровій книзі Кіровоградського БТІ за реєстраційним номером 20803/85. На обґрунтування вимог вказав, що 05.09.2000 року купив у [PERSON] за 9 350 грн. квартиру під №84 в будинку №19, корпус 3 по вулиці Генерала Жадова в місті Кропивницькому (Кіровограді). Вказаний договір було зареєстровано на Товарній біржі " Кіровоградська біржа нерухомості " в журналі реєстрації біржових торгів згідно з Протоколом відкритих біржових торгів за №152/2000\~ від 05.09.2000 року та зареєстрований 18 вересня 2000\~ року в реєстровій книзі Кіровоградського БТІ за реєстраційним номером 20803/85. На даний час має намір відчужити належну йому квартиру, проте нотаріуси відмовляють укладати будь-які угоди стосовно цієї квартири, оскільки договір купівлі-продажу не відповідає вимогам закону (нотаріально не посвідчений), не є правовстановлюючим документом. В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, також, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав, заперечень не має. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Товарна біржа Кіровоградська біржа нерухомості, залучена до участі в справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2017 року, його представник в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05 вересня 2000 року продавець: член біржі гр. [PERSON], з однієї сторони продав, а покупець: член біржі, гр. [PERSON], з другої сторони, купив квартиру №84 в будинку №19, корпус 3 по вулиці Генерала Жадова в місті Кіровограді . Квартира, що продається, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 1999 року, підписаного на ТБ Кіровоградська біржа нерухомості, реєстраційний номер №052/99, зареєстрованого в Кіровоградському ООБТІ 01.03.1999 року, в реєстрі за №20803/85. Продаж здійснено за 9 350 гривень, які гроші продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору (а.с.4). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 зазначеного Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у вересні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). 18.09.2000 року спірний договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований ОКП "КО ОБТІ". За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Як вбачається, реєстрація комунальним підприємством «КО ОБТІ» за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на вересень 2000 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов"язання за договором сторонами виконані у повному обсязі, договір зареєстрований в ОКП «КООБТІ», тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на спірну квартиру і правомірно володіє нею. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди між ним та відповідачем, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири. Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Outcome: approved