Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай). На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] року в селі Гродзеве Уманського району району Черкаської області померла позивача мати [PERSON], свідоцтво про смерть [NUMBER], актовий запис № 10 зроблений 30 серпня 2001 року. Позивач прийняла спадщину після матері так як на той час була неповнолітня та проживала разом з матір'ю, інших спадкоємців після матері немає. На даний час позивачці стало відомо, що її мати працювала в агроспілці «Дніпро» с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області у зв'язку з чим повинна була отримати державний акт на право власності на земельну пай частку. 25 квітня 2017 року позивачка звернулася з заявою до Молодецької сільської ради з проханням повідомити, чи працювала позивачки мати в агроспілці «Дніпро» села Молодецьке та чи отримувала державний акт на право власності на земельну пай частку. З отриманої відповіді позивачу стало відомо, що позивача мати працювала в період з січня 1994 року по травень 1997 року в агроспілці « Дніпро » села Молодецьке Маньківського району Черкаської області. Крім того на додатковий запит позивача представника, з листа від 09 червня 2017 року стало відомо, що розпаювання земель в агроспілці «Дніпро» с. Молодецьке проводилось у 1996 року, однак матір позивачки [PERSON], [INFO], до списків осіб, які мали право на земельну частку пай не включено. Аналогічну інформацію та копію протоколу № 2 від 01 лютого 1996 року позивачка отримала 02.06.2017 року з архівного сектору Маньківської районної державної адміністрації та 14.06.2017 року з відділу у Маньківсьому районі головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Таким чином на час розпаювання в 1996 році позивача мати [PERSON], працювала в агроспілці «Дніпро» с. Молодецьке та мала право на отримання земельної частки ( паю ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Таким чином на момент смерті мати позивачки мала право на отримання земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, що і змусило позивачку звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник Маньківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача не визнав та просив справу слухати у його відсутності. Представник Молодецької сільської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: [INFO] року в селі Гродзеве Уманського району району Черкаської області померла позивача мати [PERSON], свідоцтво про смерть [NUMBER], актовий запис № 10 зроблений 30 серпня 2001 року. Позивач прийняла спадщину після матері так як на той час була неповнолітня та проживала разом з матір'ю, інших спадкоємців після матері немає. На даний час позивачці стало відомо, що її мати працювала в агроспілці «Дніпро» с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області у зв'язку з чим повинна була отримати державний акт на право власності на земельну пай частку. 25 квітня 2017 року позивачка звернулася з заявою до Молодецької сільської ради з проханням повідомити, чи працювала позивачки мати в агроспілці «Дніпро» села Молодецьке та чи отримувала державний акт на право власності на земельну пай частку. З отриманої відповіді позивачу стало відомо, що позивача мати працювала в період з січня 1994 року по травень 1997 року в агроспілці « Дніпро » села Молодецьке Маньківського району Черкаської області. Крім того на додатковий запит позивача представника, з листа від 09 червня 2017 року стало відомо, що розпаювання земель в агроспілці «Дніпро» с. Молодецьке проводилось у 1996 року, однак матір позивачки [PERSON], [INFO], до списків осіб, які мали право на земельну частку пай не включено. Аналогічну інформацію та копію протоколу № 2 від 01 лютого 1996 року позивачка отримала 02.06.2017 року з архівного сектору Маньківської районної державної адміністрації та 14.06.2017 року з відділу у Маньківсьому районі головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Згідно із ч. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому, і залишилися членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до держаного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 ППВСУ № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті право спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно (Лист вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2014 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"), тобто довести в судовому порядку своє право на спадкування. Крім того, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду Украйні від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 256 ЦК України передбачено - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ст. 261 ЦК України - передбачає - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку позивачка не надала суду підтвердження того, що вона не мала можливості довідатись про таке порушення її прав раніше. Згідно ст. ст. 30, 34 ЦК України, позивачка з 2005 року мала повну цивільну дієздатність як фізична особа, що досягла вісімнадцяти років (повноліття), тобто мала усвідомлювати значення своїх дій та могла керувати ними, тому мала можливість звернутися за захистом своїх прав до суду. Відповідно до статті 267 ЦК України - заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущений позовної давності, порушене право підлягає захисту. В даному випадку після смерті [PERSON], пройшло 15 років, позивачкою не надано жодних поважних причин пропуску строку для звернення, також про сплив позовної давності, як на підставу для відмови у позові було зроблено заяву представником відповідача, тому позов не підлягає задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed