Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в особі представника за довіреністю Сафіра\~ Ф.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 23 липня 2008 року в розмірі 8 371, 70 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором станом на 30 листопада 2014 року він має заборгованість перед банком у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача за довіреністю - Яковенко\~ Д.В. надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку, відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 23 липня 2008 року ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", уклав з відповідачем [PERSON] договір б/н, відповідно до умов якого банк (позивач) надав позичальнику (відповідачу) кредит вигляді встановленого кредитного ліміту - 7 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку вкладу, який, відповідно до п. 3.13 Умов і правил надання банківських послуг, за відсутності заяви позичальника про відмову від продовження строку вкладу автоматично продовжується ще на один такий самий строк. При цьому, згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлювався банком самостійно (а.с.12, 13-18). Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи 23 липня 2008 року заяву клієнта банку, погодився з тим, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, згідно умов якого він зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та іншими передбаченими Умовами витратами - платежами у розмірі та періоди, встановлені Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.12 зв., 13-18). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2014 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно уточненого 06 квітня 2015 року розрахунку (а.с.40) становить 8 371, 70 гривень і складається з: 6 297,12 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1 199,74 грн. - заборгованості за комісією за користування кредитом, 500,00 грн. - штрафу (фіксованої частини) та 374,84 грн. - штрафу (процентної складової) (а.с.7-10). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором б/н від 23 липня 2008 року [PERSON] порушив встановлений договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені позивачем: 243 гривні 60 копійок судового збору, в порядку ст. 88 ЦК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved