Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа ТДВ СК "Альфа-Гарант", в якому просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 6241,31 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5000,00 грн. моральної шкоди та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14.08.2017 року в м. Харкові неподалік буд. 181 по пр. Льва Ландау сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Daewoo FSO Lanos TF 69", державний номерний знак [NUMBER] , під його керуванням, та автомобіля Volkswagen Jetta, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам заподіяна матеріальна шкода. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.09.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, автомобіль позивача зазнав технічні ушкодження та потребував відновлювального ремонту. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ СК "Альфа-Гарант". ТДВ СК "Альфа-Гарант" було визначено розмір страхового відшкодування в сумі 3678,69 грн. та сплачено позивачу 1678,69 грн. страхового відшкодування, з вирахування безумовної франшизи, яка склала 2000,00 грн. Позивачем були проведені відновлювальні роботи пошкодженого транспортного засобу "Daewoo FSO Lanos TF 69", державний номерний знак [NUMBER] на суму 7920,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту та сплаченою сумою страхового відшкодування, яка складає 6241,31 грн. Також, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, йому була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, порушенні налагодженого стану життя, яку він оцінює у 5000,00 грн. та просить суд стягнути з відповідача. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 3000,00 грн. витрат понесених на правову допомогу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 02.07.2019 року представником позивача [PERSON] на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2019 року надано до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази, необхідні для вирішення справи. 19.08.2019 року до матеріалів справи надійшли пояснення ТДВ СК "Альфа-Гарант", відповідно до яких 27.10.2017 року ТДВ СК "Альфа-Гарант" було сплачено на користь [PERSON] 1678,69 грн. страхового відшкодування, зменшеного на суму франзизи. Жодних заперечень та додаткових пояснень стосовно розміру виплаченого страхового відшкодування від [PERSON] не надходило. У зв`язку із чим, ТДВ СК "Альфа-Гарант" вказує, що ними належним чином та в повному обсязі виконано свої зобов`язання за полісом № АК/0694521. Також, до пояснень ТДВ СК "Альфа-Гарант" надало до матеріалів справи витребувані ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року докази. 23.10.2019 року від представника позивача [PERSON] до матеріалів справи клопотання про приєднання доказів. 11.11.2019 року від представника відповідача [PERSON] до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та достовірних доказів, що вартість відновлювального ремонту склала більшу суму ніж та сума, яку позивач отримав від третьої особи. Також, представник позивача зазначає, що заявлені до стягнення 5000,00 грн. моральної шкоди та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу є необґрунтованими та тому просить суд відмовити в позові і в цій частині. 11.11.2019 року від представника позивача [PERSON] до матеріалів справи надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказує, що викладені представником відповідача у відзиві підстави для відмови у позові є необґрунтованими та просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення сторін , всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14.08.2017 року в м. Харкові неподалік будинку № 181 по пр . Льва Ландау, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Daewoo FSO Lanos TF 69", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Volkswagen Jetta, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.09.2017 року у справі № 645/3624/17, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 14.08.2017 року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не передбачено законом. Виходячи з положень ст. 82 ЦПК України, яка передбачає постанову суду у справі про адміністративне правопорушення як підставу звільнення від доказування, суд вважає встановленим, що шкоду майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 14.08.2017 року завдано з вини відповідача. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у компанії ТДВ СК "Альфа-Гарант" відповідно до полісу №АК/0694521, згідно з яким страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн, розмір франшизи становить 2000,00 грн. Приписами ч. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу 23-D/35/5, "Daewoo FSO Lanos TF 69", складеного 15.09.2017 року ТДВ СК "Альфа-Гарант", вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівними вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та склала 3678,69 грн. Страховою компанією позивачу була виплачена вказана сума, з вирахування безумовної франшизи, яка склала 2000,00 грн. та зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ. Таким чином, страховою компанією в якій застраховано цивільно- правову відповідальність відповідача, було виплачено позивачу суму відшкодування в розмірі 1678,69 грн. Відповідно до рахунку на оплату № 873 від 18.08.2017 року, складеного ФОП [PERSON] вартість відновлювальних робіт автомобіля позивача склала 7920,00 грн. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вартість відновлювальних робіт автомобіля "Daewoo FSO Lanos TF 69" у розмірі 7920,00 грн. сторонами не оспорювалась, клопотань про призначення експертизи по справі не поступало. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, а тому суд дійшов висновку про те, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 6241,31 грн (7920,00 грн - 1678,69 грн). Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковим для держав-учасниць Конвенції. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Суд під час розгляду справи повинен з`ясувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленими порушеннями та моральною шкодою заявника. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в зміні звичайного способу життя, що порушило звичайний ритм життя позивача, призвело до незручностей у повсякденному житті, додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial