Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано недійсними та посвідчених вірність їх підписів договорів купівлі-продажу майнових паїв ( майнових сертифікатів ) бувшого КСП ім..Чапаєва Рябухівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області між [PERSON] укладених 10 січня 2007 року та: [PERSON] № [NUMBER], [PERSON] № [NUMBER] , [PERSON] № [NUMBER], [PERSON] № [NUMBER], [PERSON] № [NUMBER], [PERSON] № [NUMBER], [PERSON] [NUMBER], [PERSON] [NUMBER] та з іншими особами, в загальній кількості 112 договорів, посвідчених Рябухівською сільською радою, а також скасовано їх дійсність. Скасовано дійсність підписів на договорах, укладених 12 січня 2007 року між [PERSON] та 25 фізичними особами за номерами від [NUMBER] по № [NUMBER], № [NUMBER] - [NUMBER] , посвідчених Красноколядинською сільською радою. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача сплачене державне мито в сумі 229,40 грн солідарно. Застосовано наслідки недійсності правочинів (реституцію) шляхом повернення майна пайового фонду КСП ім.. Чапаєва для розпаювання. Додатковим рішенням Талалаївського районного суду від 28 травня 2014 року доповнено вищенаведене рішення суду реченням про стягнення з [PERSON] у прибуток держави державного мита в сумі 243 грн 60 коп. В апеляційній скарзі на рішення суду [PERSON] ставиться питання про його скасування, з мотивів пропущення строку позовної давності на звернення до суду, про застосування якого було заявлено в судовому засіданні, виходу суду за межі позовних вимог відносно вирішення питання про визнання недійсними та скасування посвідчення справжності підписів, здійснених секретарями Рябухинської та Красноколядинської сільських рад Талалаївського району. Апелянт посилався на те, що судом було застосовано наслідки недійсності правочинів, у вигляді повернення майна пайового фонду для розпаювання , не взявши до уваги, те, що [PERSON] за спірними договорами було придбано лише права на майнові паї, а не конкретно визначене майно. Зазначалось про те, що судом невірно до спірних правовідносин було застосовано законодавство, що регулює діяльність виробничого кооперативу , порушено норми процесуального права, оскільки було вирішено питання про права 137 фізичних осіб, які уклали з [PERSON] договори купівлі-продажу майнових прав без залучення указаних осіб до участі у справі у статусі відповідача. В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду ставиться питання про його незаконність через відсутність доказового обґрунтування ціни позову в частині вимог про повернення майна до пайового фонду та безпідставність визначення розміру судового збору до стягнення в сумі 243,60 грн , порушення принципу пропорційності розподілу судових витрат, виходячи з того, що відповідачами у справі окрім [PERSON] є ще дві особи, відносно яких питання про стягнення судового збору в додатковому рішенні не вирішувалось взагалі. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, інших учасників судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг та скасування постановлених рішень з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в позові, виходячи з наступного. Задовольнивши позовні вимоги [PERSON], суд виходив з того, що у січні 2007 року [PERSON] було завірено у Рябухівській та Красноколядинській сільських радах Талалаївського району дійсність підписів співвласників майна КСП ім.. Чапаєва на договорах купівлі-продажу майнових прав , укладених у простій письмовій формі між [PERSON] та 137 співвласниками зазначеного майна, в той час, коли майнових сертифікатів та згоди СВК „ Полісся" на продаж майнових прав зазначені особи не отримували, договори купівлі продажу було оформлено всупереч приписам закону, без дотримання нотаріальної форми їх посвідчення. Проте, зазначені висновки суду першої інстанції суперечать нормам матеріального і процесуального права. У відповідності з положеннями ст. 1, 3, 11, 12, 13, 15, 16 ЦК України державою гарантовано, що кожна особа має право здійснювати свої цивільні права на власний розсуд та має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі, шляхом звернення до суду за захистом майнового права та інтересу. Звернувшись з даним позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових паїв, укладених у січні 2007 року між [PERSON] та 137 співвласниками майна колишнього КСП ім.. Чапаєва, [PERSON] не вказав на захист якого його майнового права було заявлено даний позов. Зазначене питання не було з"ясовано і судом в ході розгляду справи, однак позовні вимоги було задоволено без належних правових підстав. Визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових паїв за позовом особи, яка не являлась стороною правочину, не мала відношення до вчинених правочинів, в судовому засіданні не довела порушення його майнових прав та інтересів або прав інших осіб, лише за наявності відповідних позовів та довіреностей на право представлення їх інтересів у суді, суперечить приписам ч.1,4 ст 12, 15, ч.1 ст.16, 203, ч.1,3 ст.215, 216 ЦК України. Судом першої інстанції було застосовано правові наслідки недійсності оспорюємих правочинів у вигляді повернення майна пайового фонду КСП ім.. Чапаєві для розпаювання, з порушенням правила, що міститься у ч.1 ст.216 ЦК України, оскільки судом повернуто для розпаювання майно без визначення його складу , вартості та вказівки на особу, якій належить повернути майно , в той час, коли приписами вказаної правової норми передбачено повернення кожною із сторін договору другій стороні у натурі всього, що було одержано на виконання правочину. Оскільки відповідно до договорів купівлі-продажу майнових паїв сторонами було передано за відповідну плату лише майнові права, а не майно , як зазначив суд, його висновок про повернення майна для розпаювання суперечить закону. Невідповідність указаного висновку законові зумовлена ще й тим, що питання розпаювання майна, що врегульовані законами України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" , "Про власність", указами Президента України від 3.12.1999 р. N 1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки", від 29.01.2001 р. N 62 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки", від 27.08.2002 р. N 774 "Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення", постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 р. N 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" , були вирішені бувшими членами КСП ім.. Чапаєва протягом 1999-2001 років, коли в процесі реформування аграрного сектора економіки відбулось паювання майна КСП ім.. Чапаєва , а саме , фіксування на певну дату вартісних частин у майні КСП окремих працівників. Вказані обставини по справі підтверджено протоколом № 3 загальних зборів членів КСП ім.. Калова від 22 грудня 1999 року та протоколом № 1 від 28 січня 2000 року ( а.с. 162-186, т.1). За змістом протоколу № 2 від 24 лютого 2000 року загальних зборів КСП ім. Чапаєва, вказане підприємство було ліквідовано, на його базі створено СВК „ Полісся", якому за актом прийому-передачі було передано майно членів кооперативу - бувших членів КСП ім.. Чапаєва ( а.с.187-190, т.1). Ухваливши рішення про визнання недійсними правочинів без залучення сторін договорів , фізичних осіб, до участі у справі в якості сторони, суд порушив принцип змагальності сторін, закріплений у ст.10 ЦПК України, порушив майнові права осіб, учасників правочинів, які взагалі не були залучені до участі у справі. В порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, прописаного у ст.11 ЦПК України, судом було розглянуто вимоги про визнання неправомірності дій секретарів Рябухівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області, Красноколядинської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області з посвідчення дійсності підписів співвласників майна КСП ім.. Чапаєва на договорах купівлі-продажу майнових прав, оскільки зазначених вимог у даній цивільній справі, в порядку передбаченому законом, заявлено не було, а вирішення таких вимог судом було здійснено поза межами заявлених позовних вимог. Зважаючи на численні порушення норм матеріального і процесуального права, допущені судом при постановленні рішення у даній справі та додаткового рішення, та виходячи з того, що особисте матеріальне право або інтерес позивача порушені не були при укладенні співвласниками майна договорів купівлі-продажу майнових прав, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвалених у справі рішень та постановлення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] Виходячи з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] має бути стягнуто 1071 грн 80 коп. витрат, понесених на сплату судового збору за розгляд справи в апеляційному порядку.

Outcome: approved