Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

04 січня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) "ОТП Факторинг Україна" звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 1000792383, відповідно до якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 20120,00 грн. на споживчі цілі, строк повернення кредиту 24 місяці. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі. 22 грудня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ "ОПТ Банк" відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за договором № 1000792383, укладеним з [PERSON] Відповідачка не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором. Її заборгованість за зазначеним вище договором станом на 28 грудня 2016 року складає 20563 грн. 10 коп., з яких залишок заборгованості за кредитом - 19000 грн., відсотки за користування кредитом - 1563 грн. 10 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В подальшому позивач уточнив вимоги, вказавши, що згідно розділу 2 (пункти 2.1-2.28) кредитного договору [PERSON] було відкрито картковий рахунок в гривнях та видано кредитну картку типу Master Card Standard, якою боржниця користувалася, знімала кошти, внаслідок чого і утворилася заборгованість в сумі 20563,10 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла заява за підписом представника позивача Артамонової Ю.С., в якій вона просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка та її представник позов не визнали. Відповідачка вказала, що дійсно отримала у позивача споживчий кредит, який вона погасила у повному обсязі. Крім того, поштою на її адресу була надіслана кредитна картка, якою вона користувалася, але повністю погасила узяті кошти. Вислухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 25 грудня 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1000792383, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у сумі 20120 грн. на споживчі цілі на строк 24 місяці. Згідно пункту 1.4.4 кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п.1.1 даного договору. Згідно пункту 1.4.5 Договору, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентам сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. З умовами договору відповідачка була ознайомлена, договір був нею підписаний. 22 грудня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1. Так згідно витягу з Додатку 1 до цього договору, ПАТ "ОТП Банк" передало належне йому право вимоги згідно за кредитним договором № 1000792383 від 25 грудня 2011 року укладеного з [PERSON] Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (факторинг) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до графіку, що є додатком до договору, розмір щомісячних платежів [PERSON] в рахунок погашення основної суми кредиту, процентів та комісії складає 1241,00 грн. Як вбачається з наданих відповідачкою копій квитанцій, оригінали яких оглянуті у судовому засіданні, у період з 20 січня 2012 року по 24 грудня 2013 року включно, нею здійснювалися платежі щомісячно в сумі 1241 грн. в рахунок сплати споживчого кредиту, таким чином нею сплачено у вказаний період 29780,00 грн. Крім того, з наданих відповідачкою копій квитанцій, оригінали яких оглянуті у судовому засіданні, у період з 24 вересня 2012 року по 07 травня 2015 року нею здійснювалися платежі в рахунок сплати коштів знятих з карткового рахунку, таким чином нею сплачено 19715,00 грн. З наведеного вбачається, що у відповідачки відсутній борг перед позивачем. За нормам ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення суду і, подавати свої доводи, висловлювати міркування та заперечення (ст. 27 ЦПК України). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. За змістомст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванням є діяльність суб'єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Обов'язок з доказування покладається як на того, хто звернувся за допомогою до суду, так і на того, хто заперечує заявлені позовні вимоги. Невиконання обов'язку з доказування для сторін й інших суб'єктів правового спору має матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. Суд сприяв тому, щоб сторони подали суду належні і допустимі докази на підтвердження чи заперечення свої вимог, судом вживалися заходи, спрямовані на реалізацію сторонами своїх прав з подачі доказів та доведення своєї правової позиції. Однак представник позивача не довів суду обставини на підтвердження заявлених вимог. Зважаючи на наявні розбіжності та неподання належних доказів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову через його недоведеність, адже рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed