Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що відповідач (як батько) ухиляється від обов`язку утримання дітей, сторони не можуть досягнути домовленості про розмір участі відповідача у здійсненні матеріальних витрат на утримання дітей. В обгрунтування доводів зазначає, що з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Свалявського районного суду від 05.05.2012 року розірвано. Від проживання в шлюбі мають двох дітей: доньку [PERSON] , 2001 року народження та сина [PERSON] , 2004 року народження. Вимоги позивач мотивує тим, що незважаючи на матеріальний стан та фактичні можливості нести витрати на утримання дітей, відповідач матеріально не допомагає, інших дітей на утриманні не має. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2200 грн. до моменту закінчення навчання. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2200 грн. до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що діти проживають з нею, вона має право на отримання аліментів і просить стягнути аліменти на кожну дитину у розмірі 2200 грн. згідно Закону. Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах відповідача [PERSON] (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 43 від 14.02.2020 року, довіреності, посвідченої Мукачівським місцевим центром з надання безоплатної правової допомоги від 14.02.2020 року, посвідчення адвоката) в судовому засіданні проти позову у стягненні з відповідача аліментів у розмірі 4400 грн. заперечує, посилаючись на доводи відповідача у поданому відзиві (вх. № 882). В обгрунтування вказує на те, що сума аліментів у розмірі 4400 грн., яку позивач просить стягувати є для відповідача значно великою, може призвести до утворення заборгованості, оскільки відповідач є пенсіонером по інвалідності 3 групи з дитинства, отримує пенсію у розмірі не вище 1604,58 грн., працевлаштуватися через інвалідність немає можливості, доходу додаткового немає. Також представник відповідача зазначає, що на утриманні відповідача перебуває мама, яка є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, знаходиться на "Д" обліку в АЗПСМ с. Дусино, Свалявського району, яку відповідач також утримує, купляє ліки, сплачує комунальні послуги. Просить суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що [PERSON] приймає участь в утриманні дітей добровільно, запезпечує продуктами харчування, бере участь у додаткових витратах, сплачує регулярно аліменти за рішенням Свалявського районного суду від 05.03.2012 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України - представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні докази у справі та доводи у відзиві, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ч.3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства"- предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, у відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, у відповідності до ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис № 5 від 22.01.2002 року), копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис № 32 від 20.04.2004 року) - в графі батько зазначено [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач). Відповідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2001 року, який рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.03.2012 року розірваною Відповідно до ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2012 року (справа № 710/246/12) з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі -150 грн. на кожного щомісячно, з 30.01.2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 15.03.2012 року та звернуто до виконання. На підставі встановлених та перевірених в судовому засіданні доказів, наданих позивачем та відповідачем, суд вважає, що вимога про стягянення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до моменту закінчення навчання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ч.2 ст. 199 Сімейного кодексу України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Дитина [PERSON] , 2001 року народження має повних 18 років, є повнолітньою, є студенткою третього В курсу Берегівського медичного коледжу денної форми навчання, відділення "Лікувальна справа". Термін навчання з 01.09.2017 року до 28.063.2021 року. Судом встановлено, що [PERSON] навчається та проживає в м. Берегово, а позивач [PERSON] в с. Тибава, Свалявського району, в тому відповідно [PERSON] не набула права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , яка разом з нею не проживає та продовжує навчання. Відповідно до ч.3 ст. 199 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, а також самі дочка, які продовжують навчання. Враховуючи, що аліменти є власністю дитини, дитина [PERSON] не проживає разом з матір`ю (позивачем), яка мала б розпоряджатися ними за цільовим призначенням в інтересах дитини, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивачу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн. до моменту закінчення навчання слід відмовити. Натомість право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має право сама донька [PERSON] . Щодо вимоги про стягянення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] суд доходить наступного висновку. З дня постановлення рішення суду від 05.03.2012 року зріс прожитковий мінімум на дітей та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.01.2020 року прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років становить - 2218 гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" ). Дитина [PERSON] , 2004 року народження має повних 16 років. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] являється інвалідом 3-ої групи з дитинства (пенсійне посвідчення № [NUMBER] , серія [NUMBER] ) та отримує пенсію в розмірі від 1048,40 грн. по 1604,58 грн. щомісячно. Судом також встановлено, що з поштових переказів, приєднаних до матеріалів справи, відповідач надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей (а.с. 26-31). При віришенні спору про зміну розміру стягуваних аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] , суд враховує, що відповідач офіційно утримує пенсію. Крім того, останній періодично виїжджає за кордон, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] . З огляду на вищезазначене, враховуючи, що аліменти є власністю дитини, дитина проживає разом з матір`ю (позивачем), яка буде розпоряджаюся ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, що із збільшенням віку дитини [PERSON] зросли витрати на його утримання, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд бере до уваги обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, а тому вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , 2004 року народження слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів у сумі 1109 грн., що призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону та буде достатнім для забезпечення його належного утримання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом, а тому у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Суд вважає також за необхідне роз`яснити позивачу та відповідачу, що відповідно до ч.2 ст. 184 СК України - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 840,80 грн., які діють з 01.01.2020 року на день постановлення рішення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: partial