Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача - [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 30116,67 грн., яка складається з: 7645,65 грн. боргу по процентам за користування кредитом; 349,12 грн. боргу по комісії за користування кредитом, 20211,58 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 915,84 грн. штрафу (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Ухвалою суду від 14.01.2014р. явку представника позивача та відповідача було визнано обов'язковою. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи те, що згідно ст.11 ЦПК України, право на участь у судових засіданнях є диспозитивним правом сторін, а також приймаючи д уваги положення ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. 25 вересня 2006 року між позивачем - Банк та відповідачем - Позичальник, шляхом оформлення заяви на оформлення кредитки, був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 2183,50 грн. на строк 12 місяців, з 12.09.2006р. по 25.09.2007р., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 198,50 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, винагороди та комісії, зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам "(розстрочка") в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 27 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 229,11 грн. погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат, згідно з Умовами. Згідно із п.4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 10,0% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам "(розстрочка") та Тарифів. При цьому відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку, сумах та строки, зазначених вище, не погашав. Так, як свідчать матеріали справи, в повному обсязі кредит відповідачем було повернуто лише 20.09.2011р., що підтверджується копією відповідної квитанції від 20.09.2011р.про сплату 4000,00 грн. Крім того, які свідчить розрахунок позову та позовна заява, позивач не просить стягнути з відповідача тіло кредиту, воно є погашеним. Предметом стягнення є проценти, комісія та пеня, нараховані у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язання з повернення кредиту, та які залишилися несплаченими відповідачем. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст..1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст.. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, отриманий за кредитним договором 25 вересня 2006 року кредит, відповідач мав повернути 25.09.2007р., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту, а в разі порушення Позичальником зобов'язань із погашення кредиту, розмір відсотків за користування кредитом збільшується до 10,0% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Однак, зобов'язання з повернення кредиту було виконано відповідачем лише 20.09.2011р., тобто прострочення повернення склало майже 4 роки. Позивач просить стягнути відсотки та комісію нараховані на неповернуту відповідачем суму кредиту за період з 25.09.2006р. (моменту отримання кредиту) по 20.09.2011р. (моменту повернення суми кредиту). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в частині стягнення 7645,65 грн. боргу по процентам за користування кредитом та 349,12 грн. боргу по комісії за користування кредитом, обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем зобов"язань за повернення кредиту, просить стягнути з нього 20211,58 грн. пені,. 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1410,32 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Вищенаведене свідчить про те, що Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам за одне і те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) передбачено подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, з розрахунку заборгованості за Договором вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» нараховано штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1410,32 грн., що нарахований відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам у розмірі 5 % від суми заборгованості. Зазначена сума нарахована позивачем з врахуванням сум заборгованості за кредитом, сум заборгованості за відсотками та суми пені за прострочення виконання зобов'язання. Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Проте, зі змісту ст. 549 ЦК України вбачається, що пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення штрафу. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, розмір неустойки (пені), які позивач вимагає стягнути з відповідача становить 20211,58 грн. При цьому кредит позивачеві повернуто, а розмір заборгованості по вісоткам за користування кредитом становить 7645,65 грн., а по комісії 349,12 грн., тобто розмір неустойки майже в 3 рази перевищує розмір боргу. Визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує тривале, більше 4 років, не виконання відповідачем зобов'язання з повернення кредиту. Однак, при цьому підлягає врахуванню й те, що позивач, дізнавшись про порушення свого права на повернення кредиту, сплату відповідачем відсотків та комісій, 27.09.2007р. (строк кінцевого повернення кредиту за договором), звернувся за його захистом лише 29.10.2013р., продовжуючи при цьому нараховувати пеню. З огляду на такі засадничі положення цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, враховуючи те, що метою неустойки є не збагачення кредитора, а відновлення його порушеного права, суд, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення позивачем пені до 8000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial