Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

До суду звернувся позивач ПАТ СК «ПЗУ Україна» з регресним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 22 520,52 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 03 грудня 2010 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування автотранспорту, за яким був застрахований автомобіль “Лексус” дн [NUMBER]. Згідно з договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 13 червня 2013 року в нп Глеваха по вул. Дачний Кооператив, 2 трапилося ДТП за участю автомобіля “Лексус” дн [NUMBER] (водій [PERSON]) та автомобіля „М 412” дн [NUMBER], належний [PERSON] (водій [PERSON]) Згідно з постановою Воловецького районного суду Закарпатської області подія сталася з вини водія [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності. На виконання умов договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 22 520,52 грн., яку просить стягнути з відповідачів [PERSON], який керував транспортним засобом та [PERSON], якому належить транспортний засіб, посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, посилаючись на викладене у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що відповідальність має нести особа, яка керувала транспортним засобом. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином - повідомленням у пресі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. 03 грудня 2010 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування автотранспорту, за яким був застрахований автомобіль “Лексус” дн [NUMBER]. Згідно з договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 13 червня 2013 року в нп Глеваха по вул. Дачний Кооператив, 2 трапилося ДТП за участю автомобіля “Лексус” дн [NUMBER] (водій [PERSON]) та автомобіля „М 412” дн [NUMBER], належний [PERSON] (водій [PERSON]) Відповідно до постановию Воловецького районного суду Закарпатської області від 18 липня 2011 року ДТП сталося з вини водія [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с.12). Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На виконання умов договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 22 520,52 грн. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позову в частині відшкодування шкоди в порядку регресу саме з відповідача [PERSON], який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, на користь позивача в розмірі 22 520,52 грн. Вимоги щодо солідарного обов'язку відшкодування шкоди з відповідачем [PERSON], задоволенню не підлягають за недоведеністю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені витрати по сплаті судового збору у розмір 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial