Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

21 листопада 2015 року відповідач по справі [PERSON] навісив замки на нежитлову будівлю телятника, розташованого в с.Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д», який належить [PERSON] на праві власності згідно нотаріально посвідченого свідоцтва виданого державним нотаріусом Ананьївського нотаріального округу [PERSON] Реєстровий № 2038. Вранці 22 листопада 2015 року позивач [PERSON] побачив, що поверх його замків навішені замки [PERSON] В цей же день він викликав працівників поліції та оперативну групу. Через деякий час приїхали працівники поліції та відібрали пояснення як у нього так і у відповідача. В свою чергу відповідач [PERSON] та його син [PERSON] відмовились зняти свої замки з приміщення та надати будь-які документи, що свідчать про правомірність їх дій. В зв'язку з тим що [PERSON] необхідно було доробити технічну документацію на дану будівлю телятника, він викликав 26 листопада 2015 року працівника МБТІ [PERSON] для підтвердження та додаткового обміру даної будівлі. Також ним було запрошено відповідача [PERSON] бути присутнім та зняти свої замки для обміру приміщення з середини. На що останній відмовився відчиняти свої замки та допустити працівника МБТІ в середину приміщення, в грубій формі вказуючи на той факт , що будівля належить йому, та знову відмовився показувати документи що підтверджують даний факт. Через деякий час приїхав дільничний працівник поліції та повідомив що його викликав відповідач вказуючи на те, що позивач та його помічники хочуть спиляти навісні замки які він встановив. Відібравши пояснення та переконавшись що замки залишились неушкодженими дільничний поїхав. Що в черговий раз свідчило про те, що відповідач перешкоджає позивачу в користуванні його власністю. Всі ці неправомірні дії [PERSON] та його сина [PERSON], продовжувались з 21 листопада по 30 листопада 2015 року. В зв'язку з тим, що відповідач не надавав доступу до приміщення позивачу тому, що [PERSON] потрібно для ведення своїх справ, він в черговий раз викликав оперативну групу поліції 30 листопада 2015 року про що свідчить заява написана в відділі поліції, талон повідомлення № 17, реєстраційний № [NUMBER]. Через декілька годин працівники поліції прибули в с.Левадівка, Миколаївського району до приміщення телятника. Позивачем були надані всі необхідні документи на право власності та в їх присутності було знято навісні замки в кількості двох штук. [PERSON] був попереджений та запрошений, але по невідомим причинам присутній не був. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями порушує право позивача на вільне користування приватною власністю. Дії відповідача завдають позивачу також моральних страждань, оскільки він переживає, що наступного ранку знову побаче навісні замки на своєму приміщенні, та небуде мати змоги користуватись ним на власний розсуд. В зв'язку з неправомірними діями [PERSON]М, [PERSON] втратив можливість перевести своє господарство в середині листопада 2015 року в приміщення телятника, овець та свиноматок до даного часу тримаю геть в сторонніх людей, чим спричинюю їм негаразди так як домовленість була такою, що до 20 листопада він вивезе від них своє господарство. В зв'язку з цим в позивача порушений душевний стан, напружені стосунки в сім'ї він втратив спокій та рівновагу, неможе повноцінно жити та працювати. Через відсутність контакту з відповідачем, а саме що він знову буде йому в подальшому перешкоджати та необхідністю знову звертатись до працівників поліції, він звертається з даною позовною заявою до суду, щоб захистити своє право, на безперешкодне користування своїм майном. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав яка полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром морального відшкодування. Розмір моральної шкоди він оцінюю в 30 000 «тридцять тисяч» гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. 11.01.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нежитловою будівлею, яка ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 03.03.2016 року обєднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 листопада 2015 року [PERSON] є власносником нежитлової будівлі "Телятника" за адресою: Одеська область, Миколаївський район, с. Левадівка, вулиця Олійника Степана будинок 18/з, площею 572,8 кв.в., що повністю відповідає технічному паспорту та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 48017424 від 20.11.2015 року. З часу придбання нежитлової будівлі "Телятника" відповідач провів ремонт як в самому приміщенні будівлі та і зовні, було відремонтовано дах і про це знав [PERSON] та його батько [PERSON] 22 листопада 2015 року його невістка [PERSON] терміново викликала його до приміщення нежитлової будівлі Телятника". Коли він приїхав до нежитлової будівлі "Телятника", то побачив на вхідних дверях, поряд з поставленими ним замками, встановлено інші навісні замки. Біля будівлі "Телятника" разом з його невісткою знаходився [PERSON] та його батько [PERSON] , які сказали, що навісні замки повісили вони і що зазначена будівля належить їм, проте жодного документа на нежитлове приміщення не надали. Відповідач та невістка запропонували [PERSON]С спочатку вияснити всі обставини, а вже потім встановлювати замки. В свідоцтві підписаному державним нотаріусом [PERSON] 29.08.2015 року, яке [PERSON] додав до свого позову вказано, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з нежитлової будівлі телятника, зазначеної на схематичному плані літерою "Д" загальною площею 706,6 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область, Миколаїський район, с. Левадівка, вул. Олійника Степана, буд. 18-Д, що раніше належала Сільськогосподарському товариству зобмеженою відповідальністю "Агрофірма імені [PERSON]. Таким чином [PERSON]С належить зовсім інша нежитлова будівля під номером "Д", площею 706,6 кв.м., а відповідача будівля під номером "З " має площу 572,8 кв.м.. Крім того згідно технічному паспорту виданому Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені [PERSON] нежитлові будівлі розташовані по вул. Олійника Степана, 18, загальною площею 7226,6 кв.м., будівля під буквою"Дплощею 706,6 кв.м знаходиться поряд з його позначеною на плані буквою З". В вищезазначеному свідоцтві також зазначено, що нежитлова будівля телятника, зазначена на схематичному плані літерою "Д" загальною площею 706,6 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська область, Миколаїський район, с. Левадівка, вул. Олійника Степана, буд. 18-Д. Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені [PERSON] придбана [PERSON] за 17060,40 гн. Так дійсно є протокол проведення електронних торгів які відбулися 16.04.2015 року о 9 годині, реєстраційний номер лота 55005, де зазначена найменування майна нежитлове приміщення, площею 706,6 кв.м., місце знаходження майна: Одеська область, Миколаїський район, с. Левадівка, вул. Олійника Степана, будинок, 18, ціна продажу 17060,40 грн. Таким чином, з електронних торгів в яких брав участь [PERSON] не зрозуміло який обєкт він придбав. У всякому випадку про нежитлову будівлю. Крім того є ще ряд суттєвих відмінностей, що відрізняють їхні нежитлові приміщення. Після цього сторони розїхалися по домівках і більше не зустрічалися. А вже 30 листопада 2015 року [PERSON] свої замки залишив, а [PERSON] навісні замки збив, про що його невістка [PERSON] повідомила поліцію. На виклик поліція не приїхала, як вказав дільничний вже немає сенсу. Таким чином [PERSON] своїми протиправними діями чинить [PERSON] перешкоди в користуванні належною йому нежитловою будівлею і не знімає встановлені ним навісні замки. [PERSON] не може розпорядитися власним майном, почати працювати, продовжувати проводити поточний ремонт, що погіршує його права як власника володіти, користуватися та розпоряджатися на свій розсуд належним майном. [PERSON] в свойї зустрічній позовній заяві просить зобовязати [PERSON], [INFO], жителя [INFO] усунути перешкоди у користуванні належною йому нежитловою будівлею "Телятником", що розташований за адресою: Одеська область, Миколаївський район, с. Левадівка, вулиця Олійника Степана будинок 18/з шляхом зняття встановлених ним навісних замків з дверей нежитлової будівлі "Телятника". В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] наполягав га задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав викладених в позовній заяві. В задоволенні зустрічних позовних вимог просив суд відмовити, оскільки вони є надуманими, його довірителю дійсно належить нежитлова будівля телятника, розташованого в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д» площею 706,6 кв.м. згідно нотаріально посвідченого свідоцтва виданого державним нотаріусом Ананьївської державної нотаріальної контори [PERSON] реєстровий номер 2038, а відповідачу [PERSON] належить зовсім інша будівля телятника, розташованого в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «З» площею 572,8 кв.м. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог та задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви, оскільки [PERSON] користується майном її довірителя, а саме будівлею телятника за адресою: с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «З» площею 572,8 кв.м. Будівля телятника під літерою «Д» дійсно є будівлею телятника під літерою «З». Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста, начальник Миколаївського бюро технічної інвентаризації [PERSON] суду пояснила, що нежитлова будівля телятника, розташованого в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д» площею 706,6 кв.м. згідно нотаріально посвідченого свідоцтва виданого державним нотаріусом Ананьївської державної нотаріальної контори [PERSON] реєстровий номер 2038 дійсно належить позивачу [PERSON], а відповідачу [PERSON] належить зовсім інша будівля телятника, розташованого в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «З» площею 572,8кв.м. Крім того, вона як спеціаліст 30.11.2015 року виїзд жала в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області для проведення обмірів телятника за заявою [PERSON] літера «Д», то було встановлено, що телятник за літерою «З» по вул. Олійника Степана, 18 площею 572,8 кв.м. взагалі відсутній, від даної споруди залишився лише фундамент. При проведенні зовнішніх обмірів телятника, який є в наявності, його площа дійсно становить 706,6 кв.м. довжина 73,46 метрів, ширина 11,70 метрів, адреса: с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д». Спеціаліст [PERSON] підтвердила також факт того, що коли вона в 2006 році проводила інвентаризацію нерухомого майна колишньої Агрофірми імені [PERSON] за адресою: с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18, то під час проведення інвентаризації були в наявності крім інших споруд нежитлові будівлі телятників під літерами «Д» - площею 706,6 кв.м. та під літерою «З» - площею 572,8 кв.м. Також спеціаліст [PERSON] суду повідомила, що при виготовленні технічного паспорта на нежитлову будівлю телятника під літерою «З», який належить [PERSON] площею 572,8 кв.м. нею довіреній особі було запропоновано виїхати в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області для проведення обмірів, однак довірена особа [PERSON] відмовилась і технічний паспорт був виготовлений на підставі інвентаризаційних відомостей нерухомого майна колишньої Агрофірми імені [PERSON] за 2006 рік. Таким чином, нежитлова будівля телятника, яка є в наявності, за адресою: с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д» площею 706,6 кв.м. є власістю [PERSON], а нежитлова будівля телятника, яка на даний час розібрана, за адресою: с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «З» площею 572,8 кв.м. належить [PERSON] Вислухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, спеціаліста [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а вимоги зустрічної позовної заяви [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником нежитлової будівлі телятника за адресою: с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д» площею 706,6 кв.м. згідно свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2015 року виданого державним нотаріусом Ананьївської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 7-8). [PERSON] являється власником нежитлової будівлі телятника за адресою: с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «З» площею 572,8 кв.м. згідно свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майновід 20 листопада 2015 року ( а.с. 25-26). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є власниками нежитлових будівель телятників, які мають різні адреси. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Так, відповідност.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд рахує, що представником [PERSON] позовні вимоги в частині перешкоджання відповідачем [PERSON] користування його майном, а саме нежитловою будівлею телятника в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д» площею 706,6 кв.м. доведено повністю, оскільки із здобутих в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] дійсно чинить перешкоди [PERSON] у користуванні його майном, що підтверджено поясненнями спеціаліста [PERSON] та матеріалами справи. Суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], оскільки вони є надуманими. Суд не приймає до уваги доводи представника [PERSON], що [PERSON] незаконно придбав вищевказане майно з прилюдних торгів, що будівля телятника під літерою «Д» дійсно є будівля телятника під літеро «З», оскільки данні обставини не є предметом спору ні за первісним позовом ні за зустрічним позовом. Висновки суду грунтуються на здобутих в судовому засіданні доказах, а також поясненнях спеціаліста та нормах діючого законодавства, а також на наявних правовстановлюючих документах долучених до матеріалів справи про право власності на майно як з однієї так з іншої сторони. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди то в цій частині суд задовольняє їх частково, а саме в сумі 2000 гривень виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодування незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування.\~\~ Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, повязаних з противоправною поведінкою та страждань у звязку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для\~\~вирішення спору.\~\~ У звязку з тим, що межі відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, суд керується принципом розумності і справедливості. Таким чином, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, оскільки у звязку із неправомірними діями [PERSON] щодо майна [PERSON], а саме постійним перешкоджанням [PERSON] користуватися своїм майном, нежитловою будівлею телятника в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області по вул. Олійника Степана № 18 «Д» площею 706,6 кв.м., в період з 21 листопада 2015 року поданий час, а саме [PERSON] втратив можливість перевести своє господарство в середині листопада 2015 року в приміщення телятника, овець та свиноматок до даного часу тримаю геть в сторонніх людей. Це призводить до переживань [PERSON], він втратив спокій, в сімї виникають негаразди у звязку із прибуттям позивача в с. Левадівка, Миколаївського району, Одеської області для припинення протиправних дій щодо свого майна, оскільки [PERSON] проживає в іншій місцевості. Також суд на підставіст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо в задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір не стягуються з другоїсторони.

Outcome: partial