Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовуються такими обставинами.11.03.2015 помер батько позивача, [PERSON], який за свого життя мав на праві спільної сумісної (з позивачем) власності квартиру [ADDRESS]. 11.03.2015 [PERSON] помер. Згідно заповіту усе своє майно спадкодавець заповів позивачу. Позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної конториіз заявою про прийняття спадщини та отриманням свідоцтва про право на спадщину (за заповітом), однак, нотаріус постановою від 07.10.2015відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії посилаючись на те, що правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - Свідоцтво про право власності на житло, видане ВО "Свема" 14.12.1998 за реєстраційним №2692, не зареєстроване відповідним чином у відповідному Державному реєстраційному органі, відсутня реєстрація у встановленому законом порядку в органах БТІ, в електронному реєстрі прав власності на нерухому майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, чим підтверджується державна реєстрація права власності на вищезазначену квартиру, що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну \~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п. 4.14, 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Позивач вказує, що згідно довідки КП "Шосткинське МБТІ" від 03.04.2015 за № 443, були розраховані частки на спірну квартиру та встановлено, що 3/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] згідно вищевказаного свідоцтва про право власності на житло. З урахуванням вищевикладеного позивач просив визначити частки у праві власності на квартиру та визнати за ним право власності на частку кватири у порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач (повноважний представник) в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, до належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ч. 1. ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З урахуванням вищевикладених нормативних приписів суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову у даній цивільній справі не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved