Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

В квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє його мати [PERSON] , та просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] у період з січня 2004 р. по 02.10.2020 року та, в порядку поділу спільного майна, визнати за позивачем право власності на 1 /2 частину майна, яке було зареєстроване за [PERSON] . І. Позиція сторін у справі. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1995 року по 04.02.1998 року, та після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, по день смерті [PERSON] . За час шлюбу у них народився спільний син [PERSON] [INFO]. Також, [PERSON] удочерив дочку позивача і вони разом виховували обох дітей. На час смерті [PERSON] була жива його мати - [PERSON] , яка також є його спадкоємцем, але, і матір померлого, і його донька відмовилися від своєї частки у спадковому майні на користь [PERSON] . [PERSON] мав ще сина [PERSON] [INFO] , який, також, є його спадкоємцем. Позивач зазначає, що в зв`язку з тим, що наприкінці 1990-х років у [PERSON] виникли проблеми, його переслідували особи, які намагалися привласнити його бізнес, то [PERSON] задля захисту інтересів родини і майна, офіційно розірвав шлюб з [PERSON] , але продовжували постійно проживати разом однією сім`єю та уклали церковний шлюб і тому потреби в державній реєстрації шлюбу у родини [PERSON] не поставало, адже [PERSON] так було зручніше вести свої підприємницькі справи. Позивач з 2008 року по теперішній час працювала юристом на підприємствах, власником яких був [PERSON] . Позивач за рахунок зароблених коштів утримувала спільне майно, вели спільне господарство, разом виховували дітей, позивач сплачувала за комунальні послуги, та доглядала і турбувалася про свого чоловіка [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , позивач проживала разом з ним в одному будинку по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] ,. позивач разом зі своїми дітьми взяли на себе усі витрати на поховання. [PERSON] зазначила, що, проживаючи однією сім`єю з [PERSON] , вона приймала участь в придбанні всього майна, яке було зареєстроване за [PERSON] , а тому, вважає, що дане майно є спільним майном подружжя і є всі підстави визнати за нею право власності на 1 /2 частину майна, згідно наданого в позові переліку та частки в статутному капіталі ТОВ фірми «Еліт», ТОВ «Укрдвері» ПП «ЄвроГлас». Під час розгляду даної справи, позивач уточнила позовні вимоги та відмовилася від частини позовних вимог стосовно визнання за нею права власності на 1/ 2 частину в статутному капіталі ТОВ фірми «Еліт», ТОВ «Укрдвері» ПП «ЄвроГлас» і частини майна, що знаходиться в сейфах АТ «Райффайзен Банк», зазначивши, що в сейфах банку знаходяться деякі особисті речі її сина [PERSON] (годинник, золотий ланцюжок з хрестом, каблучка з каменем та кошти в сумі 40 000 доларів США). Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову [PERSON] , вказав, що його батько постійно проживав разом з мамою, разом набували майно, працювали, будували будинок. [PERSON] разом працював зі своїм батьком, спільно вели бізнес, мали довірливі родинні стосунки, відповідач знався в усіх справах свого батька. Відповідач зазначив, що в сейфах №131, №132, у відділенні АТ «Райффайзен Банк», орендованих на ім`я [PERSON] , перебувають особисті речі відповідача [PERSON] , а саме: годинник ручний фірми Ulysse Nardin одна штука, золотий ланцюжок з камінням з хрестом одна штука, кільце золоте з каменем одна штука та грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США, що були подаровані на його весілля і які на прохання [PERSON] , було поміщено на збереження в сейфи банку. Відповідач [PERSON] , в інтересах якого діє його мати [PERSON] , та їхній представник адвокат Коннова Н.І., в підготовчому судовому засіданні заперечили позовні вимоги, надали відзив на позов, де зазначили, що [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачкою, створив нову сім`ю з [PERSON] з якою проживав у цивільному шлюбу, від якого народився син [PERSON] , а тому зазначені обставини повністю виключають факт проживання позивачки однією сім`єю разом з [PERSON] . Відповідач зазначив, що відсутні докази твердженням позивачки про те, шо в 1998 році вона розірвала шлюб, лише через переслідування [PERSON] і проблеми з бізнесом. Також, відсутні докази, що позивачка проживала разом з [PERSON] в одному помешканні, разом набували майно. В судовому засіданні під час розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] та його законний представник [PERSON] , виявили бажання діяти в процесі самостійно, вказали, що не потребують правничої допомоги, відмовилися від адвоката та зазначили, що позов [PERSON] визнають. Наведене відображено в протоколі судового засідання (Т. 2 а.с. 203). Представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк» -Кожуховська О.Л., заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що 29.10.2019 року між [PERSON] та АТ « Райффайзен Банк» було укладено кредитний договір, залишилася непогашена заборгованість. 05.03.2019 року між [PERSON] та АТ « Райффайзен Банк» було укладено іпотечний договір. Відповідно до умов договору [PERSON] передав АТ «Райффайзен Банк Аваль» в іпотеку нерухоме майно- комплекс нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,6576 га, за цією ж адресою, і договори які підписував особисто [PERSON] з АТ «Райффайзен Банк», були укладені [PERSON] де він зазначав, що у зареєстрованому шлюбі або у фактичних сімейних відносинах не перебував. Також, представник третьої особи зазначила, що позивач та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами та відсутні безперечні докази їхнього спільного проживання однією сім`єю чи спільне ведення бізнесу. Представник третьої особи, заперечуючи позов, вказала, що у разі визнання факту спільного проживання позивача з [PERSON] та поділу майна, яке зареєстроване за останнім, будуть порушені права банку, як іпотекодержателя майна, що призведе до неможливості банку звернути стягнення на іпотечне майно. Третя особа по справі, Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун Каріна Анатоліївна, надала суду повідомлення про розгляд справи у її відсутність, жодних пояснень по суті позову суду не надала (Т. 1 а.с.203, Т.2 а.с.48). Представник третіх осіб, директор ТОВ "ТЕРРА-ПЛЮС", ТОВ "К.Л.М. ГРУП" Гаврик І.В. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, ствердив обставини, якими обґрунтовано даний позов. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 06.05.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.06.2021 р.(Т.1.а.с. 101) 04.06.2021 року від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про залучення АТ «Райффайзен Банк Аваль» в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (Т..1 а.с.109-110). 16.06.2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Кузьменко С.В. надійшло ряд клопотань про витребування доказів у справі, про виклик свідків, про долучення доказів до матеріалів справи (Т.1 а.с.146-177) 16.06.2021 року відповідач [PERSON] надав письмово викладені пояснення по справі (Т.1а.с.178-180). 17.06.2021 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 14.07.21 року (т.1а.с.182). 17.06.2021 року ухвалою суду від 17.06.2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Кузьменко С.В. про витребування доказів (Т.1а.с.186-187) 14.07.2021 року від представника АТ «Райффайзен Банк» Кожуховської О.Л. надійшла заява про заміну найменування учасника справи та направлення процесуальних документів за його належною адресою та направлені письмово викладені пояснення по справі. (Т.1а.с. 205-206, 207-210). 02.08.2021 року відповідач [PERSON] , в інтересах якого діє його мати [PERSON] , надали суду відзив на позов (Т.2а.с.18-20). 03.08.2021 року позивачем подано заяву про уточнення /збільшення/ позовних вимог (т.2 а.с. 25-33) 03.08.2021 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 29 вересня 2021 року (Т.2 а.с.42-44) 12.10.2021 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ "ТЕРРА-ПЛЮС", ТОВ "К.Л.М. ГРУП (Т.2 а.с.202) 14.12 2021 року ухвалою суду було задоволено заяву позивача [PERSON] про відмову від частини позовних вимог (Т.2 а.с.233-234). Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.09.1995 р. що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 07.07.2020 року, актовий запис №1301 (Т.1а.с.23). Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 04.02.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04.02.1998 року, актовий запис № 96 (Т.1а.с.24). Встановлено, що 15.02.1998 року [PERSON] та позивач [PERSON] , при свідках [PERSON] і [PERSON] , обвінчалися в церковному храмі с. Храпачах (Т. 2 а.с. 53,Т.3 а.с.2-3). На ухвалу суду про витребування доказів, Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області надано інформаційну довідку про відсутність актових записів про шлюб [PERSON] , з 04.02.1998р. по 06.10.2020 р. (Т.2 а.с.12). Судом встановлено, що [PERSON] був батьком трьох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [INFO] , у віці 47 року, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.10.2020 р. Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 2132 (Т.1а.с.25). Встановлено, що після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа № 40/2020 щодо майна померлого. Спадкоємцями померлого є його діти та матір. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися за заявою [PERSON] , яка повідомила нотаріуса про судовий спір (Т. 1 а.с.28). Відповідно до свідоцтва про поховання від 04.10.2020 року, виданого позивачу [PERSON] КП БМР «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» та договору - замовлення на організацію і проведення поховання, займалася похованням [PERSON] позивач [PERSON] (Т.1 а.с.26, 27). Встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ТОВ «Еліт» на посаді юриста з 05.09.2008р. по 11.02.2020р., а з 13.02.2020р. по даний час працює юристом в ПП «Євро Глас» (Т.1 а.с.38,39). Встановлено, що позивач, яка діяла від імені ТОВ «Еліт» за договором купівлі-продажу, відчужила на ім`я [PERSON] земельну ділянку площею 0,6576 га по [ADDRESS] та нежитлові будівлі за цією ж адресою (Т. 1 а.с.40,41). Судом встановлено, що в період з січня 2004 року по 02.10.2020 року за [PERSON] на праві приватної власності було зареєстроване майно: - Земельна ділянка з кадастровим номером 3220484900:01:001:0002, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної , машинобудівної та іншої промисловості, загальною площею 0,2500 га, що знаходилася в приватній власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності серія та номер [NUMBER] , виданого 15.07.2013 року, видавник Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, яка розташована за адресою : с/рада Піщанська, Білоцерківського району, Київської області (а.с. Т.1 а.с.167). - Земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:02:050:0014, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0913 га, що знаходилася в приватній власності [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.3 а.с.26). - Земельна ділянка з кадастровим номером 3220410500:02:050:0013, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, що знаходилася в приватній власності [PERSON] , яка розташована за адресою : [ADDRESS] . (а.с. Т.3 а.с.23). - Земельна ділянка, з кадастровим номером 3210300000:08:010:0002, для розміщення виробничої бази загальною площею 0,4249 га, що знаходилася в приватній власності [PERSON] , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою : [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.171). - Земельна ділянка з кадастровиим номером 3210300000:08:010:0014 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості, загальною площею 0,4359 га, що знаходилася в приватній власності [PERSON] , на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ номер 555858, що виданий 20.03.2012 року, видавник Держкомзем у м.Біла Церква, Київської області, яка розташована за адресою : [ADDRESS] (а.с. Т.1 а.с.165). -Земельна ділянка, з кадастровим номером 3210300000:08:010:0013 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної , машинобудівної та іншої промисловості, загальною площею 0,1720 га, що перебувала у приватній власності [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД номер 694372, виданого 17.11.2006 року, видавник Білоцерківський міський відділ земресурсів, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. (а.с. Т.1 а.с.162). -Земельна ділянка, з кадастровим номером 3210300000:08:015:0003 для розміщення оптового складу по продажу будматеріалів та автомийки, загальною площею 0,6576 га, що перебувала в приватній власності [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯАномер 301403, виданий 05.08.2005 року, видавник Білоцерківський міський відділ земресурсів, яка розташована за адресою : [ADDRESS] (а.с. Т.1 а.с.159). -Земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:06:0034:0058 для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0067 га, що знаходилася в приватній власності [PERSON] , на підставі Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серія НВ номер 3208493022017, виданий 13.03.2017 року, видавник Міськрайонне управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. Т.1 а.с.155). - Земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:06:034:0045 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0182 га, що знаходилася в приватній власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності (номер [NUMBER] ), видане 29.05.2015 року, видавник Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. (а.с. Т.1 а.с.158). - Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 107,1 кв.м, який належав на праві приватної власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.2011 року, виданого Виконавчим комітетом Узинської міської ради, який розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.169). - Житловий будинок загальною площею 210,8 кв.м, який належав на праві власності [PERSON] , на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 33756320 від 08.02.2017 року, видане приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Величко О.А., який розташований за вдресою : [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.156). - Нежитлова будівля під літерою «З», загальною площею 2120,1 кв.м , яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] , виданого Управлінням житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, яка розташована за адресою [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.166). - Нежитлова будівля літ. «И-2», загальною площею 39,8 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] , виданого Управлінням житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради,яка розташована за адресою : [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.166). - Нежитлова будівля літ. «А-2» склад загальною площею 1051,3 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. за реєстровим номером 2183, свідоцтво про право власності б/н від 31.05.2007 року, видане Білоцерківським управлінням житлово- комунального господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.161). - Нежитлова будівля літ. «Б», ангар загальною площею 228,3 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. за реєстровим номером 2183, свідоцтво про право власності б/н від 31.05.2007 року, видане Білоцерківським управлінням житлово- комунального господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.161). - Нежитлова будівля літ. «В» ангар загальною площею 281,9 кв.м., яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. за реєстровим номером 2183, свідоцтво про право власності б/н від 31.05.2007 року, видане Білоцерківським управлінням житлово- комунального господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.161). - Нежитлова будівля літ. «Г», ангар загальною площею 282,7 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. за реєстровим номером 2183, свідоцтво про право власності б/н від 31.05.2007 року, видане Білоцерківським управлінням житлово- комунального господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.161). - Нежитлова будівля літ. «Д», ангар загальною площею 281,7 кв.м ,яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. за реєстровим номером 2183, свідоцтво про право власності б/н від 31.05.2007 року, видане Білоцерківським управлінням житлово- комунального господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.161). - Нежитлова будівля літ. «Ж-1», склад загальною площею 228,2 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г. за реєстровим номером 2183, свідоцтво про право власності б/н від 31.05.2007 року, видане Білоцерківським управлінням житлово- комунального господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.161). - Нежитлова будівля літ. «А» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106222532103) загальною площею 473,5 кв.м,яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 4007285 від 16.07.2013 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.164). - Нежитлова будівля літ. «Б» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106222532103) загальною площею 468,8 кв.м ,яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 4007285 від 16.07.2013 року , що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.164). - Нежитлова будівля літ. «В» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106222532103) загальною площею 70,0 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 4007285 від 16.07.2013 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; (а.с. Т.1 а.с.164). - Нежитлова будівля літ. «Г» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106222532103) загальною площею 7,2 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 4007285 від 16.07.2013 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. Т.1 а.с.164). - Нежитлова будівля літ.«Д» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106222532103) загальною площею 382,0 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 4007285 від 16.07.2013 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.164). - Нежитлова будівля літ. «Ц» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106222532103) загальною площею 26,9 кв.м,яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 4007285 від 16.07.2013 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.164) -Нежитлова будівля літ. «Ж» загальною площею 786,0 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.03.2007 року, реєстраційний номер об`єкта нерхомого майна 106321232103, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.163). - Нежитлові будівлі виробничий цех (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1057868032103) загальною площею 1027,4 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31917710 від 18.10.2016 року, які розташовані за адресою : [ADDRESS] , які складаються з нежитлової будівлі літ. «А»( виробничий цех площею 557,4 кв.м), нежитлової будівлі літ. «М» (виробничий цех площею 466,1 кв.м.), нежитлової будівлі літ. «Н» ( охранне приміщення площею 3,9 кв.м). (а.с. Т.1 а.с.157). - Нежитлова будівля, склад під літерою «К» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1010612932103) загальною площею 84 кв.м, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31116279 від 27.08.2016 року, яка розташована за адресою : [ADDRESS] . (а.с. Т.1 а.с.157) - Транспортний засіб, марки ТАТА модель LPT613/38-БОРТОВИЙ -С д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.10.2008р. (Т.3 а.с.21) - Транспортний засіб марка TOYOTA, модель LAND CRUISER 200 д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 03.03.2020р. (Т.3 а.с.22). - Транспортний засіб -спеціалізованого вантажного фургону малотонажний-В марка VOLKSWAGEN модель CRAFTER д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 22.04.2016р. (Т.3 а.с.9). - Транспортний засіб - спеціалізованого вантажного фургону малотонажний-В марка VOLKSWAGEN модель CRAFTER д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 28.09.2016 (Т.3 а.с.10). - Транспортний засіб, марка TOYOTA модель CAMRY д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 28.07.2020 р. (Т.3 а.с.11) - Транспортний засіб - спеціалізованого вантажного фургону малотонажний-В, марка VOLKSWAGEN модель CRAFTER д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 26.02.2020р. (Т.3 а.с.12). - Транспортний засіб- спеціалізованого вантажного фургону малотонажний-В марка ЗАЗ модель LANOS д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 23.04.2016р. (Т.3 а.с.13). - Транспортний засіб -спеціалізованого вантажного фургону малотонажний-В марка ЗАЗ модель LANOS д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 27.04.2016. (Т.3 а.с.14). - Транспортний засіб, марка МАЗ модель 5551-САМОСКИД д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 20.08.2010р. (Т.3 а.с.15). - Транспортний засіб марка МАЗ модель 437141-272-ЗАГАЛЬНИЙ ВАНТАЖНИЙ БОРТОВИЙ д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 30.09.2014р. (Т.3 а.с.16). - Транспортний засіб марка МАЗ модель 975830-3012-Н/П ПРИЧІП БОРТОВИЙ д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 14.12.2007р. (Т.3 а.с.17). - Транспортний засіб марка МАЗ модель 544008-060-031-СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 14.12.2017р. (т.2 а.с.17). - Транспортний засіб, марка МАЗ модель 437041-261-БОРТОВИЙ-С д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 09.02.2007р. (Т.3 а.с.18). - Транспортний засіб, марка МАЗ модель 437041-262- ЗАГАЛЬНИЙ ВАНТАЖНИЙ БОРТОВИЙ-ТЕНТОВАНИЙ, д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 03.07.2014р. (Т.3 а.с.19). - Транспортний засіб, марка МАЗ модель 53371 КС3577 - ВАНТАЖНИЙ АВТОКРАН 20Т д.н.з [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , від 28.04.2011р. (Т. 3а.с.20). Матеріали справи містять Висновки експерта про ринкову вартість зазначеного майна (Т.1а.с. 49-78) ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до частини першої статті 36 цього СКУкраїни шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Встановлення вказаного факту спільного проживання з [PERSON] необхідно позивачу для реалізації положень статті 74 СК України. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 цього Рішення Конституційного Суду України встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Сімейний кодекс України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, передбачає можливість, за певних обставин, надати набутому у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу майну статус спільного сумісного майна подружжя зі всіма юридичними наслідками, що застосовні до такого майна, згідно з Главою 8 Сімейного кодексу України. Оскільки Кодекс про шлюб та сім`ю такого поняття не знав та аналогічних норм не містив, норми Сімейного кодексу України (стаття 74) не застосовуються щодо відносин фактичного подружжя до 1 січня 2004 року. Тобто майно можна визнати спільною сумісною власністю фактичного подружжя лише при умові, що таке майно було набуте після 1 січня 2004 року. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24.01.2020 року у справі № 546/912/16-ц. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 14.07.2020 року у справі № 552/5693/18 окреслив основні критерії надання майну статусу спільного сумісного. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. З метою встановлення вищезазначених обставин в судових засіданнях були допитані свідки сторін. Зокрема, свідок [PERSON] , яка була лікуючим лікарем [PERSON] , суду показала, що з 2005 року вона надавала медичну допомогу [PERSON] , який мав ряд захворювань, зловживав спиртним, а тому лікар декілька раз на рік, приїздила до нього до дому, проводила профілактичні процедури, ставила внутрішньовенні введення. Також, [PERSON] перебував часто на стаціонарному лікуванні, був в реанімації. [PERSON] хворів на цукровий діабет, потребував спеціального дієтичного харчування. Його дружина [PERSON] постійно була поряд, організовувала йому лікування, харчування, всіляко підтримувала. Свідок не знайома з [PERSON] , ніколи не чула від [PERSON] про інших жінок. Свідок [PERSON] , яка була нянею дітей [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] , суду показала, що з 1997 року вона знайома з [PERSON] і його дружиною [PERSON] . Свідок проживала разом з ними в одному будинку, вважає себе другом сім`ї. Свідку не було відомо про розірваний шлюб між [PERSON] і [PERSON] . Свідок ствердила, що позивач проживала постійно з [PERSON] , як чоловік з дружиною, разом виховували дітей, набували майно. [PERSON] була свідком й на їхньому вінчанні в с. Храпачах в 1998 році. Свідок знала про народження [PERSON] , якого матеріально підтримував [PERSON] , але ніколи спільно вони не проживали. Свідок [PERSON] , яка з 2010 року працює бухгалтером в ПП «Євроглас» суду показала, що її керівник [PERSON] мав дружину [PERSON] , з якою знайомив працівників. Позивач майже щодня привозила на роботу [PERSON] їжу, переймалася його спеціальним дієтичним харчуванням. Відповідач [PERSON] разом працював зі своїм батьком, тільки на іншій території підприємства, був замісником свого батька. Відповідача [PERSON] свідок бачила декілька раз. Свідок [PERSON] , який з кінця 1980-х років товаришував з [PERSON] , спільно вели бізнес, суду показав, що з 1997 року вони почали товаришувати сім`ями, разом відпочивали, свідок був присутній на всіх родинних святах сім`ї [PERSON] . Позивач з [PERSON] були подружжям, разом набували майно, вели бізнес, турбувалися один про одного. [PERSON] мав одну дружину [PERSON] , але в силу життєвих обставин, у [PERSON] народився позашлюбний син [PERSON] , якого [PERSON] підтримував. Свідок ствердив, що [PERSON] не була дружиною [PERSON] . Свідок [PERSON] , який з 1990-х років товаришував з [PERSON] , суду показав, що [PERSON] мав єдину дружину [PERSON] . Свідок часто бував в гостях у сім`ї [PERSON] , [PERSON] є хрещеним батьком [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] спільно з [PERSON] вирішили укласти церковний шлюб, щоб мати сильніший шлюбний зв`язок. Свідок був присутнім на вінчанні позивача з [PERSON] . Був випадок, що [PERSON] загуляв, внаслідок чого в нього народився син [PERSON] , якого [PERSON] підтримував, але постійно проживав однією сім`єю з позивачем і іншими дітьми. Свідок [PERSON] , яка приходиться донькою позивачу, суду показала, що її мама постійно проживала разом з батьком [PERSON] . У них була справжня сім`я, відносини між батьками були добрі. Позивач турбувалася про здоров`я свого чоловіка [PERSON] , возила обіди йому на роботу, бо [PERSON] потребував спеціального харчування в зв`язку із захворюванням. Сім`я [PERSON] проживала разом, всі свята проводили разом, їздили на відпочинок. [PERSON] радився з позивачем в усіх питаннях, спільно приймали рішення щодо сімейних справ і бізнесу. Позивач разом працювала з [PERSON] . Свідок повідомила, що знає про народження позашлюбного сина [PERSON] , якого батько підтримував матеріально, іноді [PERSON] приходив на свята в будинок, де мешкали її батьки. З мамою [PERSON] свідок не знайома. Свідок повідомила, що її батьки разом будували будинок по [ADDRESS] , батько завжди хотів, щоб вся родина мешкала поряд. [PERSON] облаштовувала будинки, сама вибирала шпалери, меблі, штори. [PERSON] був добрим сім`янином, дбав про своїх дітей, дружину, вітав її з всіма святами, дарував дружині подарунки, офіційно і прилюдно висловлював їй свої почуття. Свідку стало відомо про розірваний шлюб її батьків, лише, під час оформлення спадкових прав. [PERSON] добре доглядала свого чоловіка, була з ним до останніх годин його життя. Свідок [PERSON] , який приходився зятем [PERSON] , суду показав, що з 2009 року він познайомився з родиною [PERSON] . Позивач була дружиною [PERSON] , вони проживали і працювали разом, організовували весілля доньки разом, і разом виховували свою онучку. Свідку було відомо було про існування [PERSON] , оскільки на прохання [PERSON] , свідок неодноразово купував продукти харчування, одяг і відвозив [PERSON] . Свідок ствердив, що [PERSON] мав одну дружину [PERSON] , а про інших жінок, свідку не відомо. Свідок [PERSON] , яка приходиться мамою померлого [PERSON] суду показала, що її син мав одну дружину [PERSON] , з якою одружився в 1994 році і постійно вони проживали разом. [PERSON] часто бувала в будинку свого сина, разом проводили свята. Позивач з дітьми підтримує її, іншої сім`ї в її сина не було. Свідок не знала про народження [PERSON] , не була на його родинах, хрестинах, не спілкувалася з ним. Свідок повідомила, що її син зловживав спиртним, мав захворювання і його здоров`ям завжди переймалася позивач. Свідок ствердила, що [PERSON] була єдиною дружиною її покійного сина. Свідок [PERSON] , який приходиться дідом відповідачу [PERSON] , суду показав, що в 2004 році його донька [PERSON] познайомилася з [PERSON] , у них народився син. [PERSON] придбав для [PERSON] і дитини квартиру по [ADDRESS] . З 2004 по 2007 р.р. [PERSON] проживав з [PERSON] , а з 2007 року донька свідка й онук перейшли мешкати в будинок свідка. [PERSON] приїздив в гості до свідка, іноді залишався ночувати. [PERSON] проживав в м. Узині, мав будинок, куди свідок з донькою і онуком іноді приїздили, святкували разом свята. Востаннє свідок зустрічав [PERSON] весною 2020 року. [PERSON] зловживав спиртним. Свідку відомо, що [PERSON] мав ще двох дітей, був розлучений. Наразі [PERSON] мешкає окремо, має інші стосунки, в яких народилася ще дитина від іншого чоловіка. [PERSON] підтримував відносини з [PERSON] до 2015 р. Свідок [PERSON] , яка приходиться тіткою відповідача [PERSON] суду показала, що з 2004 року по 2016р. її сестра [PERSON] проживала з [PERSON] . Свідок познайомилася з [PERSON] в кафе « [INFO] », у них склалися відносини з [PERSON] , народився спільний син [PERSON] . Потім [PERSON] придбав квартиру для [PERSON] і сина, де вони мешкали до 2007 року. З 2007 року [PERSON] з сином мешкали в будинку батька [PERSON] . З 2016 року [PERSON] розірвала стосунки з [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] був розлучений, сам побудував будинок в м. Узині, де 2-3 рази свідок бувала разом зі своєю сім`єю. [PERSON] спільно з [PERSON] не набували майно. [PERSON] практично постійно не жив з сім`єю, часто бував на роботі, у відрядженнях. Свідок [PERSON] , яка приходиться тіткою відповідачу [PERSON] , суду показала, що проживала в квартирі сестри [PERSON] по [ADDRESS] з 2004р. по 2007 р. [PERSON] часто приїздив до цієї квартири, залишався ночувати, привозив різні речі, забезпечував [PERSON] і їхню дитину всім необхідним, зробив ремонт в квартирі, облаштував все. З 2007 року [PERSON] здав в ореду квартиру по [ADDRESS] , а [PERSON] перейшла жити в батьківський будинок. До 2016 року [PERSON] утримував [PERSON] , допомагав матеріально, а з 2016 року у [PERSON] з`явилися стосунки з іншим чоловіком . Свідку відомо, що [PERSON] брав свого сина до себе в сім`ю, на весілля старшого сина і доньки. Суд критично оцінює покази свідків сторони відповідача [PERSON] , в розрізі даного спору, оскільки їхні покази підтверджують факт тимчасових відносин, які мав [PERSON] з [PERSON] та від яких народилася дитина. Дані свідки є родичами відповідача [PERSON] , його дід та дві тітки. Свідки сторони відповідача [PERSON] повідомили, що були знайомі з [PERSON] , який утримував свого сина і при цьому не зазначили інших фактів спільного постійного проживання [PERSON] з [PERSON] і сином [PERSON] , наявність у них спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги. При цьому заслуговують на увагу покази свідка [PERSON] , яка є мамою померлого [PERSON] , та підтвердила, що її син мав одну дружину [PERSON] , з якою постійно проживав однією сім`єю. [PERSON] не підтримувала жодних відносин з онуком [PERSON] і не знайома з його мамою [PERSON] . Крім показів свідків, позивач в підтвердження своїх вимог надала суду копії квитанцій та накладних на будівельні матеріали, які були придбані для будівництва і облаштування будинку в [ADDRESS] і будинку в [ADDRESS] (а.с.99-176). Деякі з накладних, виписані на ім`я позивача. [PERSON] стверджує, що із спільного сімейного бюджету, вона оплачувала всі комунальні послуги у вказаних будинках, тому й всі квитанції про оплату перебувають в неї. Позивач детально розповіла яке майно набувалося, як вона з [PERSON] облаштовували будинки, саме позивач вибирала дизайн житла, гардини, меблі. Також, позивач була добре обізнана із захворюванням [PERSON] , переймалася його здоров`ям, надавала допомогу та постійно підтримувала в скрутні часи. Як було встановлено судом, [PERSON] з 04.02.1998 року не перебував в інших шлюбах (Т.2а.с.12). Відсутні докази наявності спору щодо встановлення факту спільного проживання [PERSON] з іншими жінками, зокрема з [PERSON] . Місце проживання позивача зареєстроване в будинку, частина якого (будинок [ADDRESS] ) належить на праві приватної власності [PERSON] . Суд враховує, що відповідач [PERSON] позов визнав, лише заперечив визнання спільним сумісним майном подружжя свої особисті речі (годинник ручний фірми Ulysse Nardin одна штука, золотий ланцюжок з камінням з хрестом одна штука, кільце золоте з каменем одна штука та грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США), що знаходяться в сейфах банку АТ «Райффайзен Банк». Однак, суд звертає увагу, що не було предметом спору в даній справі поділ переліченого майна, оскільки позивач відмовилася від своїх вимог щодо поділу вказаного майна в сейфах банку. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] та його мами [PERSON] , як законного представника, з приводу спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , оскільки наведеному не надано жодного доказу. Дійсно, у [PERSON] з [PERSON] є спільний син, якого [PERSON] за життя утримував та його родина знала про народження [PERSON] , спілкувалися з ним, однак даний факт не спростовує факту спільного проживання [PERSON] з позивачем. Утримання дитини не є тотожним поняттю спільного проживання однією сім`єю. При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] і його законний представник [PERSON] позов визнали, що йде в протиріч позиції, викладеній у їхньому ж відзиві і поясненнях по суті спору. Відповідач [PERSON] не заперечив своєї обізнаності про стосунки його батька з позивачем, зазначив, що бував в них дома, на весіллі свого брата. Відповідач [PERSON] повідомив, що його батько матеріально підтримував, однак цей факт і не заперечує позивач, яка повідомила, що була обізнана в справах свого чоловіка, вибачила йому подружню зраду. [PERSON] сам розповів їй про народження сина [PERSON] , якому було проведено тест ДНК на кровне споріднення і в сім`ї було вирішено підтримувати цю дитину. Відповідач [PERSON] і його законний представник [PERSON] не надали жодного доказу в спростування позиції позивача. Натомість ствердили, що разом з [PERSON] не набували майно, не вели спільного побуту, бізнесу, не мали спільного бюджету, не приймали участі в організації лікування та поховання [PERSON] . Суд звертає увагу, що ні відповідач [PERSON] , ні його мама [PERSON] , ні їхні свідки не повідомили і не навели жодного факту про знайомство з мамою і іншими родичами та друзями покійного [PERSON] . Згідно статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А отже, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , а тому на підставі ст. ст. 60,69, 74 СК України підлягає поділу майно, як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, яке було набуте в період їхнього спільного проживання та зареєстроване за [PERSON] . На підставі викладеного, суд вважає можливим в порядку поділу спільного майна визнати за позивачем право власності на 1\\2 частину майна, яке було зареєстроване за [PERSON] в період з 01.01.2004 р. по день його смерті. Щодо позиції третьої особи по справі АТ «Райффайзен Банк», представника Кожуховської О.Л., суд зазначає наступне. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини щодо іпотечних зобов`язань, вказують на те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки. Разом з цим, положеннями Закону України «Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. А тому, суд констатує, що поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону. Із урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що перебування деяких спірних нежитлових будівель і земельної ділянки в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії АТ «Райффайзен Банк Аваль», як іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Доводи третьої особи, представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що даним позовом порушуються права банку є безпідставними, оскільки після визнання за позивачем права власності на 1/2 частини спірного майна іпотека не припинилася, позивач набуває статусу іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки. Вказана позиція висловлена у постанові КЦС ВС від 08.07.2019 року у справі № 522/17048/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17. За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. А тому, враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 5675,00 грн., витрати позивача по сплаті судового збору (Т.1 а.с. 82). На підставі викладеного та

Outcome: approved