Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів . В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що за рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2006 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2004 р. народження були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 150 грв. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви з 04.05.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на недостатність раніше стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн., те, що визначений судом розмір аліментів є набагато меншим ніж той який зараз законодавчо гарантований для дитини відповідного віку, посилаючись на ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України позивачка просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , визначивши такі у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу ) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони по справі не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позивачка позовні вимоги повністю підтримала, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (ас.28, 29). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 25.04.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 17-18); - 24.05.2019 року постановлено ухвалу про оголошення в судовому засіданні перерви (ас.25). Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності сторін по справі, на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження , при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - так, рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2006 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуті кошти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в сумі 150 грв., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви 04 травня 2006 року і до настання повноліття (ас.4,5). Та обставина, що позивачка, яка раніше мала прізвище « [PERSON] » нині має прізвище » [PERSON] » підтверджена в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб [PERSON] зі [PERSON] серії [NUMBER] від 03.10.2007 року, виданого Варварівською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області (ас.6). Позивачка вказує, що стягнута судом сума аліментів натепер не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дитини, а окрім того є набагато меншою ніж законодавчо гарантований розмір аліментів на одну дитину, що змусило її звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до частини першої\~ статті 192 Сімейного кодексу України\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~141\~СК \~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.\~180\~ СК\~ України \~ батьки\~ зобов`язані\~ утримувати\~ дитину\~ до\~досягнення \~нею \~повноліття.\~ . Частина 3 ст.\~181\~ СК\~ України визначає,\~ що\~ за\~ рішенням\~ суду\~ кошти\~ на\~утримання \~дитини \~ (аліменти)\~ присуджуються\~ у\~ частці\~ від\~ доходу\~ її\~ матері,\~ батька\~ і\~(або)\~ у\~ твердій\~ \~грошовій \~сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів За положеннями ч. 1\~ст.\~183\~ СК\~ України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п. 23 Постанови \~Пленуму \~ Верховного\~ Суду\~ України\~ \~від \~15.05.2006\~р.\~ №\~ \~ 3\~ \~"\~Про \~застосування \~судами \~окремих \~норм \~Сімейного \~кодексу \~України \~ при\~ \~розгляді \~справ \~щодо \~батьківства,\~ материнства\~ та\~ стягнення\~ \~аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181 \~та 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК \~ України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм\~ Сімейного кодексу України, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 " Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 " Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини" та ст. 184 " Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі " ). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. 08.07.2017 року набрав чинності Закон \~України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів " від 17.05.2017 р. № 2037-VIII, яким ч.2 ст. 182\~ СК\~ \~України викладено в такій редакції: " Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ". Згідно Закону України » Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних умов для посилення захисту права дитини на належне утримання « № 2475-VIII від 03.07.2018 року (набрав чинності 28.08.2018 року) ч.2 ст. 182 СК України викладена в наступній редакції: мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд погоджується з доводами позивача, оскільки за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. на дитину, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів\~ із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. Як зазначено в п. 23 \~Постанови \~Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~ \~ визначені в порядку \~ст. 192\~СК \~України \~аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, вимоги позивача про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення ґрунтуються на законі, в зв`язку з чим пред`явлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України\~ « Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі\~ за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved