Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 18 січня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконавчому комітеті Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 1. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї, як зазначає позивачка, стало те, що на протязі тривалого часу вона з відповідачем не підтримує шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові та поваги один до одного, оскільки відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у звязку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб І-ЖД № 018785 від 18.01.2006 року (а.с.3), 18.01.2006 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Малакій/ [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 1. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, втратили почуття поваги та кохання один до одного, примирення не бажають, про що свідчать подані ними заяви (а.с.19-20). За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Малакій" на "Вершигора". В поданій до суду заяві (а.с.20), остання просила залишити їй прізвище "Вершигора", тому підстав для відновлення прізвища позивачки суд не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в сумі 487,20 гривні згідно квитанцій №37(а.с.1) та №N13YF36903(а.с.12).

Outcome: approved