Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

31.07.2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Правекс-Банк" звернулося до суду із зазначеним позовом. У позовній заяві позивач вказує, що 19.12.2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк", укладено кредитний договір № 649-047/08Р, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 63323,00 грн., із терміном погашення до 19.12.2012 року та сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути зазначені кошти Банку, у передбачені Кредитним договором строки, сплатити плату за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 63323,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 19.12.2008 року. Відповідач порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 03.06.2015 року сума заборгованості по кредиту становить 347333,28 грн. з яких: 54083,00 грн. - заборгованість за кредитом, 49820,20 грн. - заборгованість за відсотками, 129845,64 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 113584,64 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. З урахуванням наведеного просить стягнути з відповідача 347333,28 грн. заборгованості за кредитним договором та 3473,33 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги в частині розміру пені за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасне стягнення відсотків не визнає, і просить застосувати строки позовної давності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 19.12.2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк", укладено кредитний договір № 649-047/08Р, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 63323,00 грн., із терміном погашення до 19.12.2012 року та сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути зазначені кошти Банку, у передбачені Кредитним договором строки, сплатити плату за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов'язання, визначені договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 63323,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 19.12.2008 року. Відповідач порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 03.06.2015 року сума заборгованості по кредиту становить 347333,28 грн. з яких: 54083,00 грн. - заборгованість за кредитом, 49820,20 грн. - заборгованість за відсотками, 129845,64 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 113584,64 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Разом з тим судом установлено, що сторони встановили як строк дії договору - до 19.12.2012 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 19 грудня 2012 року (п.1.1.4). Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 р. у справі № 6-116цс13 відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. В зв'язку з вище вказаними нормами, стягнення неустойки (пені, щтрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст. 57-60 ЦПК України. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Аналізуючи умови договору, укладеного між сторонами та зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення 129845,64 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 113584,64 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача. Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що [PERSON] вчиняв дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання ним факту отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 54083,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі положень ст.16,638,1046-1054 ЦК України. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки [PERSON] у період з 19.12.2008 року фактично користувався наданими ПАТ КБ «ПравексБанк» кредитними коштами в розмірі 63323,00 грн. і умовами договору встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає стягненню за наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками - 49820,20 грн., відповідно до ст.16,536,1048 ЦК України. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування заборгованості у визначеному судом розмірі відповідач, представник відповідача під час розгляду справи, не надали. На підставі ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При визначенні розміру судового збору, суд виходить із пропорції задоволених позовних вимог 29,91 (103903,20 : 347333,28 х 100 %), відповідно судовий збір 1038,87 грн. (3473,33 х 29,91 : 100). Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 103903,20 грн. заборгованості за кредитним договором № 649-047/08Рвід 19.12.2008 року та 1038,87 грн. судових витрат.

Outcome: partial