Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Зазначеним позовом [PERSON] просив суд ухвалити рішення про стягнення з садівницького товариства "Соколовське" на його користь 5 000,00 гривень коштів, сплачених на проведення робіт з газифікації. В обґрунтування позову його автор вказав, що у серпні 2013 року уклав з відповідачем договір про забезпечення підведення природного газу від загального газопроводу до вуличної мережі. Відповідач за даним правочином взяв на себе зобов'язання по забезпеченню у строк не пізніше двох років після його укладення підведення газопроводу до земельної ділянки позивача, однак, як вказує заявник, свої зобов'язання відповідач не виконав. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а також останній не заперечував щодо заочного порядку розгляду даної справи. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно і належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне його сповіщення про розгляд справи, відсутність заяви від останнього про розгляд справи за його відсутності та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 28 серпня 2013 року між СТ "Соколовське" та [PERSON] укладено договір про газифікацію (а.с.6) за яким відповідач за плату зі сторони позивача у розмірі 5 000,00 гривень у строк не пізніше двох років мав забезпечити підведення газопроводу природного газу від загального (магістрального) газопроводу до вуличної мережі, що проходить біля належної позивачеві земельної ділянки № 366 (а.с.9), що знаходиться в СТ "Соколовське" ТОВ "ім. Мічуріна" Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.6). Крім цього, умовами договору передбачено, що у випадку невиконання Товариством у зазначений строк взятих на себе зобов'язань замовник, тобто позивач, має право вимагати від останнього повернення сплачених коштів, а товариство має повернути їх у строк не пізніше трьох календарних місяців з дня одержання відповідної вимоги. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання та сплатив на рахунок відповідача у три транша кошти на загальну суму 5 000,00 гривень (по 1 000 гривень 2 липня 2012 року та 17 серпня 2012 року; 3 000 гривень 27 вересня 2012 року) (а.с.7-8). Унаслідок, як вказує позивач, тривалого невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по проведенню газифікації 3 травня 2017 року він звернувся із заявою до відповідача про повернення вищевказаних та сплачених ним за договором коштів у сумі 5 000,00 гривень (а.с.10), однак так їх і не одержав. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Враховуючи встановлені судом у ході розгляду справи фактичні обставини, норми закону, якими врегульовані наведені правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже права позивача у даному випадку були порушені відповідачем фактом невиконання відповідачем умов укладеного між ними договору та взятих на себе зобов'язань. Отже, права позивача підлягають судовому захисту у обраний ним спосіб. Крім цього, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved