Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 10 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з правилами №11389466000, згідно якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 43000 доларів США зі сплатою 12% річних. Позивач зобов'язання визначені договором виконав у повному обсязі. Разом з тим, відповідач [PERSON] не виконує прийняті на себе зобов'язання по договору кредиту, у зв'язку з чим, станом на 29.08.2013 року його заборгованість за договором кредиту становить 48090,77 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 384389 грн. 53 коп., в тому числі: 40978,27 доларів США - кредитна заборгованість; 6459,95 доларів США - заборгованість по процентам; 104,67 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту; 547,88 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів. Також позивач вказував на те, що 10.09.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором солідарно за виконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли по договору кредиту. Відповідачам позивачем були надіслані вимоги щодо погашення заборгованості по договору кредиту, на які останні не відреагували. Зазначив, боржники ухиляються від взятих на себе зобов'язань перед "УкрСиббанк", у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором споживчого кредиту у розмірі 48090,77 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 384389 грн. 53 коп. та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання договору поруки недійсним. Посилався на те, що договір поруки від 10.09.2008 року з "УкрСиббанк" він не укладав та не підписував. Вважає, що вказаний договір є недійсним на підставі ст.203 ЦК України, а вимоги банку до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними. Просив визнати недійсним договір поруки від 10.09.2008 року №226509, що був укладений від його імені з "УкрСиббанком" Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідачів також у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов не визнала. Зустрічну позовну заяву підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов ПАТ "УкрСиббанк" - обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] - безпідставний та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з правилами №11389466000, згідно якого [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 43000 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 08.05.2029 року. Згідно п.1.2.9 Договору за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка у розмірі 12 % річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів, розмір ануїтетного платежу складає 470 гривень. Підписуючи цей договір, позичальник погодився з викладеною у Правилах споживчого кредитування позичальників банку пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит, на умовах, встановлених в цьому Договорі та Правилах. Правила, після підписання сторонами договору, стають його невід'ємною частиною. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом розділу 6 Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ "УкрСиббанк", затверджених рішенням комітету банку від 21.08.2008 року у випадку настання будь-якої з подій, вказаних у пункті 3.1.2 Правил, банк має право: визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, зменшивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. У випадку застосування банком зазначеного права, банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур'єром за адресою позичальника. Терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку - 41 календарного дня з дати відправлення банком позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, а у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення внаслідок зміни адреси або з інших підстав - протягом 40 календарних днів з дати направлення банком позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту та плати за кредит. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Позивачем на адресу відповідача [PERSON] 11.09.2013 року була надіслана вимога щодо дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, однак відповідачем вимоги претензії виконані не були (а.с.22). Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача [PERSON] станом на 29.08.2013 року наявна заборгованість за договором кредиту, яка становить 48090,77 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 384389 грн. 53 коп., в тому числі: 40978,27 доларів США - кредитна заборгованість; 6459,95 доларів США - заборгованість по процентам; 104,67 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту; 547,88 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів. Зазначена обставина підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи, який відповідачем будь-якими доказами спростований не був (а.с.11-20). Суд також приймає до уваги ту обставину, що згідно статуту ПАТ "УкрСиббанк", свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №423320 було змінено назву юридичної особи Акціонерного комерційного банку "УкрСиббанк" на ПАТ "УкрСиббанк". На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ПАТ "УкрСиббанк" до [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог до [PERSON] та [PERSON], а також поданої зустрічної позовної заяви суд зазначає наступне. Як було встановлено судом, 10 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачами [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли по договору кредиту. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною. У випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на десятий робочий день з дати відправлення йому такої вимоги рекомендованим листом. (а.с.9-10, 132-133). Посилання відповідача [PERSON] у поданій до суду зустрічній позовній заяві про визнання договору поруки недійсним з тих підстав, що він не укладав його та не підписував суд вважає надуманими та необґрунтованими, при цьому виходить з таких підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Положеннями статті 626 ЦК України визначено, що порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Згідно із зазначеними вимогами зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тощо. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України. Положеннями ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Як було встановлено судом, ухвалою суду від 06.05.2014 року по справі за клопотанням представника відповідача було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконаний підпис здійснений від імені [PERSON] на договорі поруки від 10.09.2008 року №226509, укладений від імені [PERSON] та "УкрСиббанк" - [PERSON] Витрати за проведення експертизи покладено на [PERSON] Згідно ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Разом з тим, 21.07.2014 року до суду від експертної установи надійшло письмове повідомлення про неможливість проведення експертизи та повернення матеріалів справи до суду у зв'язку з тим, що [PERSON] не здійснив оплату замовленої експертизи (а.с.108). На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт ухилення відповідача від необхідної участі у проведенні експертизи. Виходячи з наведеного, а також враховуючи те, що укладений між сторонами по даній цивільній справі договір поруки від 10.09.2008 року не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, та спрямований на реальне настання правових наслідків, суд вважає, що відсутні передбачені ст.ст.203, 215, 216, 227 ЦК України підстави для визнання вказаного правочину недійсним. Таким чином, суд прийшов до висновку про законність укладеного між сторонами договору поруки, а тому вважає, що зустрічний позов [PERSON] є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідачу [PERSON] позивачем було надіслано вимоги щодо погашення заборгованості по договору кредиту та поруки за адресою зазначеною в договорах (а.с.23, 134), якою було встановлено достроковий термін повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за Договором. Однак, вимоги банку виконані не були. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Таким чином позовні вимоги банку до відповідача [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З приводу заявлених позовних вимог до [PERSON] суд зазначає наступне. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Суд зауважує, що умови договорів поруки про їх дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, суд вважає, що в даному випадку термін дії договору поруки від 10.09.2008 року, укладеного між банком та [PERSON] припинився, оскільки кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (22.10.2013 року) не було пред'явлено вимоги до поручителя, а тому в задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг по договору підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial