Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду м. Харкова, посилаючись на те, що 15 грудня 2009 року між ПАТ «Індустріально-експортний Банк», яке змінило свою назву на ПАТ «Креді Акріколь Банк» та ТОВ "УБФ" в рамках Генерального Договору № 1888/2009-Г від 27.11. 2009 року 15 грудня 2009 року було укладено кредитний договір №1963/2009, згідно умов якого ТОВ було надано кредит в сумі 5 500 000 грн. строком на 35 місяців, тобто до 25.11.2012 року. В забезпечення виконання боргових зобов'язань за цими договорами були укладено угоди про забезпечення, а саме 27 листопада 2009 року було укладено договір поруки № 1888/2009-П1 із [PERSON], в цей же день було укладено договір поруки № 1888/2009-П2 з [PERSON], відповідно до п 1.1 яких поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком в повному обсязі в разі невиконання боржником зобов'язань, які виникають з вищезазначених кредитних договорів. Крім того, 23 січня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 1888/2009-П3, відповідно до умов якого поручитель також взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору стром на 05 квітня 2012 року виникла заборгованість в сумі 2 968 617 грн. 57 коп. 23 березня 2012 року позичальнику та поручителям було направлено вимогу щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договорам, в тому числі повернення кредиту, сплати відсотків та нарахованих штрафних санкцій, однак вказані вимоги позивача виконані не були. Враховуючи, що поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником позивач просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 1963/2009 від 15.12.2009 року в рамках Генерального договору № 1888/2009-Г від 27 листопада 2009 року у розмір 2 968 617,57 грн., та судові витрати в розмірі 3391,40 грн. 27 лютого 2014 року позивач уточнив позовні вимоги, та просив стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ УБФ» на його користь заборгованість за кредитним договором № 1963/2009 від 15.12.2009 року в рамках Генерального договору № 1888/2009-Г від 27 листопада 2009 року у розмірі 2 968 617,57 грн. , стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ УБФ» заборгованість за кредитним договором № 1963/2009 від 15.12.2009 року в розмірі 2 968 617,57 грн., стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ УБФ» на його користь заборгованість за кредитним договором № 1963/2009 від 15.12.2009 року в розмірі 2 968 617,57 грн. , а також стягнути з кожного відповідача судовий збір по 1130 грн. 48 коп. В судовому засіданні представник позивача Мірошник О.М. підтримала заявлені позовні вимоги, надала судові аналогічні пояснення. Додатково представник позивача пояснила, що 23 січня 2012 року між банком та [PERSON], а також між банком та [PERSON] було укладено договори застави майнових прав на вклад. Крім того, між ж тими ж сторонами було укладено договори банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний». Згідно п. 6.1.3 договорів застави майнових прав на вклад у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання заставодавець доручає застоводержателю самостійно списувати грошові кошти в розмірі, необхідному для виконання цього зобов'язання, тобто за рахунок предмету застави банк має право задовольнити свої вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором та відшкодувати інші витрати в повному обсязі. Станом на 23 березня 2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складала 5 735 788 грн., тому у відповідності до вимог договорів застави майнових прав на вклад 29 березня 2012 року банком було списано грошові кошти з вкладного рахунку [PERSON] в сумі 1 771 427,37 грн.. Також в цей же день банком було списано грошові кошти з вкладного рахунку [PERSON] в розмірі 1 012 265,56 грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ «УБФ» за кредитним договором. Таким чином, за рахунок вкладів відповідачів в погашення заборгованості була списана загальна сума 2 783 692, 93 грн., тому станом на 05.04.2012 року загальна сума заборгованості складала 2 968 617,57 грн. : залишок за кредитним договором №1963/2009 - 2 862 003,79 грн. та проценти, що нараховані за березень 2012 року за користування кредитом - 106 613,78 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися з невідомих суду причин, неодноразово викликалися в судове засідання за останньою відомою адресою реєстрації шляхом направлення відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України на їх адресу судових повісток, однак до поштового відділення не з'являються, судові повістки не отримують. Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною або іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи. З урахуванням вимог Закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] Представник третьої особи ТОВ «УБФ» в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні 27 листопада 2009 року між ПАТ "Індустріально-експортний банк», яке змінило своє найменування на ПАТ "Черід Агріколь Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБФ" було укладено Генеральний договір № 1888/2009-Г, за умовами якого банк зобов'язався здійснювати поточне кредитування позичальника у валюті, обумовленій даним договором, у межах лімітів умов кредитування в порядку та на умовах, визначених цим договором та кредитними договорами, а позичальник зобов'язався належно виконати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення боргових зобов'язань, а також належно та у строки виконувати усі інші зобов'язання, передбачені цим договором, кредитними договорами та договорами забезпечення (п. 1.1.). Ліміт кредитування встановлений у розмірі 2800000,00 грн., ліміт строку кредитування - 36 календарних місяців, максимальний розмір процентів - 30 % / т. 1 а. с. 8-13/. Згідно Додатку № 1 до Генерального договору № 1888/2009-Г сторони погодили перелік забезпечення, який в подальшому змінювався додатковими договорами № 1 від 02.12.2009 року, № 2 від 08.12.2009 року, № 3 від 15.12.2009 року, № 4 від 27.05.2010 року, № 6 від 22.11.2010 року, № 7 від 30.12.2010 року, № 9 від 23.01.2012 року / т. 1 а .с. 14-24/. Крім того, додатковими договорами змінювався ліміт суми кредитування та додатковим договором № 7 від 30.12.2010 року такий ліміт встановлений у сумі 5800000 грн. / т. 1 а. с. 21-22/. 15.12.2009 року між сторонами в рамках Генерального договору № 1888/2009-Г від 27.11.2009 року було укладено кредитний договір № 1963/2009, за умовами якого позичальнику було наданий кредит у сумі 700 000 грн. на 12 місяців під 26% річних, цільове призначення -фінансування поточної діяльності, строк повернення кредиту -не пізніше 10 грудня 2010 року / т. 1 а. с. 25-26/. Додатковими договорами № 1 від 22.11.2010 року, № 2 від 28.01.2011 року, № 3 від 25.11.2011 року, № 4 від 24.01.2012 року були внесені зміни до Кредитного договору № 1963/2009 / а. с. 26-30/. Зокрема, додатковим договором № 4 від 24.01.2012 р. був збільшений ліміт кредитування до 5500000,00 грн. строк користування кредитом встановлений до 25.11.2012 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами складає 24 % річних. Згідно встановленого графіку ліміт кредитування складає: з 25.02.2012 року -максимальний ліміт кредитування 5 000 000 грн.; з 25.02.2012 року -максимальний ліміт кредитування 4 500 000 грн.; з 25.04.2012 року максимальний ліміт кредитування 4 000 000 грн.; з 25.05.2012 року -максимальний ліміт кредитування 3 500 000 грн.; з 25.06.2012 року максимальний ліміт кредитування 3 000 000 грн.; з 25.07.2012 року -максимальний ліміт кредитування 2 600 000 грн.; з 25.11.2012 року максимальний ліміт кредитування 00,00 грн. В забезпечення вищевказаних кредитних договорів були укладені наступні договори поруки: - договір поруки № 1888/2009-П1 від 27.11.2009 року, укладений між банком та [PERSON], згідно якого останній виступив поручителем по зобов`язанням позичальника щодо виконання ним умов вищезгаданих кредитних договорів та у відповідності до ст. 1.1 даного Договору поруки на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком в повному обсязі в разі невиконання позичальником зобов`язань, які виникають з усіх вищевказаних кредитних договорів / т.1 а. с. 38-40/, - договір поруки № 1888/2009-П2 від 27.11.2009 року, укладений між банком та [PERSON], відповідно до якого останній виступив поручителем по зобов`язанням позичальника щодо виконання ним умов кредитних договорів та у відповідності до ст. 1.1 Договору поруки на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком в повному обсязі в разі невиконання позичальником зобов`язань, які виникають з вищезазначених кредитних договорів / т. 1 а с. 31-33/. - договір поруки № 1888/2009-П3 від 23.01.2012 року, укладений між позивачем та [PERSON], згідно якого останній виступив поручителем по зобов`язанням позичальника щодо виконання ним умов усіх вищевказаних кредитних договорів та у відповідності до ст. 2. Договору поруки на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед банком в повному обсязі в разі невиконання позичальником зобов`язань, які виникають з вищезазначених кредитних договорів / а. с. 34-37/. Позивач виконав свої зобов'язання за Генеральним договором № 1888/2009-Г від 27.11.2009 року та Кредитним договором № 1963/2009 від 15.12.2009 року та перерахував на рахунок ТОВ «УБФ» грошові кошти в загальній сумі 5500000 грн. відповідно до поданих позичальником заявок / т.1 а. с. 41-52/. Товариством «УБФ» не було здійснено чергове погашення кредиту в сумі 500000 грн. та сплата відсотків, у зв'язку з чим відповідно до п. 6.3. Генерального договору № 1888/2009-Г від 27.11.2009 року у банка виникло право достроково вимагати повернення суми заборгованості за Кредитним договором (кредиту, відсотків за кредитом, плати за обслуговування кредитної лінії, пені та штрафів). 23 березня 2012 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» на адресу ТОВ «УБФ» було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості з загальній сумі 5 735 788,00 грн., яка була отримана позичальником, однак в добровільному порядку заборгованість погашена не була / т.1 а. с. 6/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак ТОВ «УБФ» порушило умови кредитного договору та норм чинного законодавства, оскільки у зв'язку з невиконанням умов договору станом на 05 квітня 2012 року виникла заборгованість в розмірі 2 968 617,57 грн. Згідно рішення Господарського суду Харківської області від 22 травня 2012 року з ТОВ «УБФ» стягнуто на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 2 862 003,79 грн. та відсотки за користування кредитом за березень 2012 року в розмірі 106613,78 грн. / т. 2 а .с. 58-88/ Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржника. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткової /субсидіарної/ відповідальності поручителя. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Відповідно до пунктів 1.1. договорів поруки № 1888/2009-111 і 1888/2009-П2, укладених 27 листопада 2009 року з [PERSON] та [PERSON], п. 2.1 договору поруки № 1888/2009-ПЗ, укладеного 23 січня 2012 року з [PERSON], відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконанню обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо /ч. 1 ст. 543 ЦК України/. Частиною 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зміст вказаної норми передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями /ч. З ст. 554 ЦК України/ . При цьому Законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, проте в такому випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним в рамках Генерального договору № 1888/2009-Г від 27 листопада 2009 року, у солідарному порядку з кожним із поручителів окремо. При цьому судом приймається до уваги, що 23 січня 2012 року між банком та [PERSON], а також між банком та [PERSON] було укладено договори застави майнових прав на вклад. Крім того, між ж тими ж сторонами було укладено договори банківського вкладу фізичної особи «Накопичувальний». Згідно п. 6.1.3 договорів застави майнових прав на вклад у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання заставодавець доручає застоводержателю самостійно списувати грошові кошти в розмірі, необхідному для виконання цього зобов'язання, тобто за рахунок предмету застави банк має право задовольнити свої вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором та відшкодувати інші витрати в повному обсязі. Станом на 23 березня 2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складала 5 735 788 грн., тому у відповідності до вимог договорів застави майнових прав на вклад 29 березня 2012 року банком було списано грошові кошти з вкладного рахунку [PERSON] в сумі 1 771 427,37 грн.. Також в цей же день банком було списано грошові кошти з вкладного рахунку [PERSON] в розмірі 1 012 265,56 грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ «УБФ» за кредитним договором. Таким чином, за рахунок вкладів відповідачів в погашення заборгованості була списана загальна сума 2 783 692, 93 грн., тому станом на 05.04.2012 року загальна сума заборгованості складала 2 968 617,57 грн. : залишок за кредитним договором №1963/2009 - 2 862 003,79 грн. та проценти, що нараховані за березень 2012 року за користування кредитом - 106 613,78 грн. У зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суму в розмірі 2 968 617 грн. 57 коп., яка підлягає солідарному стягненню разом з ТОВ «УБФ» з кожним із поручителів окремо на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк». При цьому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з кожного поручителя по 2 968 617 грн. 57 коп. є збільшенням зобов»язань за договорами поруки, оскільки в такому випадку стягнення суми заборгованості може бути здійснено кілька разів, що є порушенням прав та інтересів поручителів за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові виграти. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з кожного з відповідачів підлягає стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору по 1130 грн. 48 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial