Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

10 березня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Компані» (далі- ТОВ «Ренесанс Компані», позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про усунення перешкод у реалізації права власності шляхом визнання припиненим права на користуванням нерухомим майном, зняття з реєстрації місця проживання та виселення. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] . На підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки від 21 січня 2008 року право власності на вказану квартиру було перереєстровано на ТОВ «Ренесанс Компані». У квартирі [ADDRESS] . яканалежала на праві власності [PERSON] зареєстрована [PERSON] . У зв`язку зі зміною власника квартири, відповідач втратили право користування нею. Просить суд ухвалити рішення, яким: - усунути перешкоди у реалізації права власності шляхом визнання припиненим права на користуванням нерухомим майном, - усунути перешкоди у реалізації права власності шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача. - виселити відповідача з квартири [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 12 квітня 2021 року. Вказана ухвала разом із матеріалами позовної заяви направлялись за адресою реєстрації відповідача, які повернулися на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання призначене на 12 квітня 2021 року з`явився представник позивача [PERSON] . У зв`язку з неявкою відповідача судове засідання було відкладено на 11 травня 2021 року. 11 травня 2021 року в судове засідання відповідач не з`явився, прибув представник позивача. У зв`язку з тим, що в матеріалах була відсутня копія договору іпотеки від 28 березня 2008 року судом було відкладено судове засідання на 7 червня 2021 року для надання представником позивача копії вказаного договору. 13 травня 2021 року до суду надійшли пояснення, зі змісту яких вбачається, що на першій сторінці іпотечного договору було допущено помилку, а саме: невірно зазначено рік його укладення, замість "2008" зазначено "2007". У судове засідання призначене на 7 червня 2021 року відповідач не з`явився, прибув представник позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 82/П/43/2008-840 (а. с. 23). На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «НАДРА», як іпотекодержателем, та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений 28 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В.М., за реєстровим № 1233, предметом якого була квартира [ADDRESS] (а. с. 21) 9 січня 2020 року між ПАТ КБ "Надра" та ТОВ "Світ Фінансів" було укладено Договір № GL3N212458 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за змістом кого ПАТ КБ «Надра» передав ТОВ "Світ Фінансів", а останнє прийняло належні ПАТ КБ «Надра» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки відповідно до реєстру відступлених прав (а.с. 14). Відповідно до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ТОВ "Світ Фінансів" набув, як новий кредитор права вимоги Банку до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржників, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами застави, договорами про надання гарантії (гарантіями), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. 10 січня 2020 року між ПАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Світ Фінансів" було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., за реєстровим № 9 (а.с. 17) Відповідно до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки ТОВ «Світ Фінансів» набув статусу іпотекодержателя за договорами іпотеки. Таким чином, ТОВ "Світ Фінансів" є кредитором [PERSON] та Іпотекодержатилем за договором іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" від 5 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків (ч. 1 ст. 38 Закону). Пунктом п. 5.3. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі права іпотекотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку". 27 березня 2020 року ТОВ "Світ Фінансів" направило [PERSON] лист-вимогу про намір звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження, зазначеного в договорі іпотеки у порядку, встановленому цим договором та ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та/або шляхом продажу предмету іпотеки третій особі на підставі застереження, зазначеного в договорі іпотеки у порядку, встановленому цим договором та ст. 38 Закону України "Про іпотеку" на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя (а. с. 26). 10 лютого 2021 року відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ТОВ "Світ Фінансів" реалізувало за договором купівлі-продажу від свого імені покупцю ТОВ «Ренесанс Компані» заставне майно, а саме: 2-кімнатну квартиру, заг. площею 55,7 кв. м, житловою - 29,0 кв.м, розташованою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). Позивач зазначає, що на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 лютого 2021 року набув право власності на квартиру [ADDRESS] належитьТОВ «Ренесанс Компані». Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 лютого 2021 року (а.с. 13). З наданої на електронний запит суду довідки про реєстрацію місця проживання особи № 18335/21 від 15 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 34). Частинами 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За змістом зазначеної норми права вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в разі звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Встановлено, що з 10 лютого 2021 року право власності на спірну квартиру зареєстроване за ТОВ «Ренесанс Компані», проте відповідач зареєстрована у вказаній квартирі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник полодіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України містить положення про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки колишній власника житла в силу закону втратив право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Колишній власник житла [PERSON] втратила право власності та відповідно право користування жилим приміщенням. Право користування спірною квартирою у відповідача є похідним від прав колишнього власника житла [PERSON] . Право членів сім`ї власника житла на проживання в ньому не є безумовним з огляду на те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) у особи, членом сім`ї якої вона є. З припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Право на свободу пересування і вибір місця проживання як невід`ємне право кожної людини закріплено Загальною декларацією прав людини 1948 року (п. 1 ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року (ст. 12), Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ст. 2). Згідно з Конституцією України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 1 ст. 33). Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1 ст. 405 ЦК України). Згідно зі статтями 150, 156 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Враховуючи те, що ТОВ Ренесанс Компані» набув право власності на квартиру, [PERSON] , яка зареєстрована у квартирі є такою, що втратила право користування нею, та підлягає виселенню. Крім того, позивач також просить зняти відповідача з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про виселення після набрання законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір в розмірі 4494 грн 60 коп.

Outcome: partial