Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

АТ "Житомиробленерго" звернулось до суду із позовом, яким просило стягнути з [PERSON] вартість спожитої необлікованої енергії. В обґрунтування заявленого представниками позивача повідомлено суду наступне. Між сторонами існують договірні зобов`язання з приводу постачання та споживання електроенергії, відповідно позивачем та відповідачем. Після виникнення заборгованості із сплати електроенергії подачу було заблоковано та опломбовано. Через деякий час представники позивача виявили зірвану самовільно пломбу та розблоковану подачу електроенергії у зв`язку із чим складено відповідний акт та нараховано обсяг необлікованої електричної енергії обсяг яку і просять стягнути з відповідача у примусовому порядку. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом, яким просив визнати незаконними та скасувати рішення про нарахування необлікованої електричної енергії у зв`язку із тим, що між сторонами не існує ніяких, в тому числі договірних зобов`язань взагалі та в тому числі як з фізичною особою підприємцем. Розгляд справи вирішено спочатку проводити за правилами спрощеного позовного провадження, однак в подальшому, у зв`язку із подачею зустрічного позову та на виконання вимог ч. 4 ст. 193 ЦПК України здійснено перехід до загального позовного провадження. Заслухав пояснення учасників розгляд, проаналізував надані ними матеріали та заслухав показання свідка допитаного за клопотанням представника позивача за зустрічним позовом судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. 30 березня 2012 року між Зарічанським РЕМ та ФОП [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії на деревообробний цех, що за адресою [ADDRESS] . 20 грудня 2018 року між АТ "Житомиробленерго" та, як зазначено в правочині № 07-822, між ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Договір містить згадування про те, що споживач, як ФОП, діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії ВО2 № 722084. Правочин не містить адреси подачі електричної енергії. Договір згадує, однак постачальником не надано додатків до договору, які б визначали, серед іншого і адресу подачу електричної енергії. [PERSON] пояснив, що такий правочин не підписував, оскільки продав деревообробний цех та припинив підприємницьку діяльність задовго до створення такого договору. За поясненнями представників позивача за первісним позовом договір від 2012 року є припиненим та за ним не діють правовідносини, оскільки укладено новий договір в 2018 році. 13 січня 2020 року позивач направив відповідачеві попередження про припинення постачання електричної енергії у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань за договором від 2018 року. 31 січня 2020 року подачу електричної енергії ФОП [PERSON] було припинено та опломбовано. 18 травня 2020 року складено акт про порушення щодо ФОП [PERSON] , а саме встановлено самовільне підключення електричної енергії до мережі з порушенням встановленої пломби. 18 червня 2020 року відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення, яким підтверджено факт самовільного підключення електричної енергії до мережі з порушенням встановленої пломби. Того ж дня проведення нарахування на відшкодування завданих збитків за необліковану енергію в розмірі 310 490, 39 гривень. [PERSON] був зареєстрований як ФОП 26 травня 2008 року та припинив дану діяльність із державною реєстрацією таких дій 5 жовтня 2015 року. [PERSON] був власником будівлі майстерні, що за адресою [ADDRESS] у період часу з 28 жовтня 2009 року по 18 листопада 2016 року, коли у власність зазначене майно перейшло до [PERSON] . В подальшому, а саме 2 лютого 2018 року, власником даного майна стала [PERSON] . 31 січня 2020 року між сторонами, а саме між АТ "Житомиробленерго" та ФОП [PERSON] укладено договір з надання послуг комерційного обліку щодо деревообробного цеху, що в с. Рудня Городище потужністю 112,0. Точна адреса ані в договорі, ані в додатках до нього не зазначена. 22 червня 2021 року [PERSON] направив листа, яким просив розірвати договір № 07-822 від 20 грудня 2018 року у зв`язку із нездійсненням господарської діяльності. Допитаний в суді [PERSON] дав показання наступного змісту. Дійсно, в 2016 році придбав деревообробний цех у [PERSON] та з того часу займається господарською діяльністю з переробки деревини. В своїй діяльності користується електричною енергією, що постачається АТ "Житомиробленерго" та на підставі договору, що укладався із [PERSON] . Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення обох позовів з огляду на наступне. Суд не вважає, що між сторонами даного спору існують будь-які договірні зобов`язання щодо постачання електричної енергії взагалі та в тому числі, як фізичній особі підприємцю. Так, договір на підставі якого позивачем за первісним позовом нараховано заявлену до стягнення заборгованість не містить обов`язкових його реквізитів таких як адреси постачання електричної енергії, потужностей і т.п. Без таких відомостей, суд вважає, існування правовідносин за правочином є нікчемним. Так само, про нікчемність правочину, суд вважає, свідчить і той факт, що [PERSON] не був підприємцем станом на день укладення правочину у 2018 році, а також не був власником нерухомого майна, куди мали надаватись послуги з постачання електроенергії. Не спростованим позивачем за первісним позовом є і факт не підписання договору від 2018 року [PERSON] . Мотиви відсутності підпису саме такої особи, суд вважає, є слушними та такими, які приймаються до уваги при прийнятті даного рішення, оскільки як встановлено судом [PERSON] не мав жодного відношення до даного нерухомого майна станом на 2018 рік та вже давно припинив свою підприємницьку діяльність. Доводи позивача про те, що [PERSON] був присутній на комісії з розгляду питання про самовільне підключення, підписував даний акт та нічого не пояснював не спростовують зазначених висновків суду та не легітимізують договір про постачання послуг 2018 року саме між сторонами даного судового спору. Зустрічний позов суд відхиляє через відсутність правових підстав для існування договірних правовідносин з постачання електричної енергії між сторонами за будь-яким договором, в тому числі від 2018 року. Звідси, суд не вбачає підстав для саме скасування таких документів, оскільки їх легітимність суду постачальником послуг не наведена і не підтверджена. Так, у судовому засіданні представники АТ "Житомиробленерго" не змогли повідомити суду, яка адреса постачання послуг за договором 2018 року. Навпроти, в судовому засіданні АТ "Житомиробленерго" було підтверджено факт припинення дії договору по постачання послуг 2012 року між сторонами. Результати вирішення спору не дають підстав для розподілу витрат понесених сторонами, оскільки їх вимоги, як позивачів судом відхилено. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed