Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що 03 березня 2012 року рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. В той же час суттєво змінилось законодавство в частині мінімального розміру аліментів, що значною мірою впливає на права та інтереси дитини. На даний час дитина потребує більше коштів для навчання та придбання підручників, покупки речей, продуктів харчування, зазначила, що відповідач має змогу надавати більшу матеріальну допомогу на утримання дитини, так як має заробітки. Коштів позивача недостатньо для утримання дитини, вона працює та отримує мінімальну заробітну плату. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та просить змінити розмір аліментів і стягувати з відповідача на її користь на утримання\~сина аліменти в твердій грошовій сумі, 3000 грн., щомісячно і до досягнення ним повноліття. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.01.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 31.01.2019 р. здійснено перехід до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився 24 серпня 2011 року, батьками якого є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1- ТП№ 152047 (а.с.4). Рішенням Коростишівського\~районного суду Житомирської області від 03 березня 2012 року стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 17 лютого 2012 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 24 серпня 2029 року(а.с.3) Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1032 від 03.08.2018 р. про склад сімї, що видана відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростишівської міської ради (а.с.5). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Згідно ст.1,2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. В силу ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Згідно із ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК Українив редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року\~2027 гривень, з 1 липня\~2118 гривні, з 1 грудня\~2218 гривень. Розмір аліментів, які стягнуті з відповідача на утримання дитини відповідно до рішення суду від 03 березня 2012 р. - 400 грн. є недостатнім для задоволення потреб неповнолітнього сина, так як вказаний розмір є меншим прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, з об'єктивних причин у позивача погіршився матеріальний стан, а тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду, є недостатньою для утримання дитини. Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак розмір аліментів визначається судом з врахуванням всіх обставин справи. Суд вважає необґрунтованим доводи позивача в частині розміру аліментів в сумі 3000,00 грн., які остання просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання дитини в такому розмірі. З врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, а також її матеріального становища, що доходи позивача є недостатніми для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини (її харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, а тому суд прийшов до висновку про визначення аліментів в розмірі 1100 грн. щомісячно на дитину і до його повноліття, що узгоджується з нормами чинного сімейного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог\~статті 141\~ЦПК України \~він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак встановлені підстави для часткового задоволення позову.

Outcome: partial