Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складає вимога про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої 12 червня 2011 року [PERSON] права власності на: - земельну ділянку площею 4,520 га, що розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ДП № 106614 від 23 липня 2001 року; - земельну ділянку площею 4,520 га, що розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ДП № 106615 від 23 липня 2001 року. Як на підставу задоволення заявлених вимог посилається на ст. ст. 16, 1216, 1217, 1218, 1220-1223, 1225, 1268 ЦК України, ст. ст. 3, 118, 119, 120 ЦПК України. На обґрунтування своїх вимог у заяві позивач [PERSON] вказав, що 12 червня 2011 року померла її мати - [PERSON], яка була зареєстрована і проживала у власному будинку по вул. Українська, 7 в селі Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, а до і на день смерті у зв'язку з хворобою проживала більше року в його будинку по вул. Покровська, 61 в селі Прядівка, за якою він та його сім'я здійснювали догляд. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказані земельні ділянки. За життя його мати заповітом від 18 січня 2008 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та зареєстрованим в реєстрі за № 15, усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла йому - [PERSON]. Стверджує, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є лише він, інших спадкоємців не має, а також не має осіб, які б відповідно до положень ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині. У жовтні 2016 року він звернувся із заявою до приватного нотаріуса [PERSON] про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки померлої матері. Проте, нотаріусом під час прийняття документів були виявлені розбіжності в свідоцтві про його народження та в державних актах на земельні ділянки, а саме: в свідоцтві про його народження в графі мати вказана "[PERSON] Федосьев.", тоді як померла згідно свідоцтва про смерть - "Солодка Серафима Феодосіївна"; в державному акті серії III-ДП № 106614 від 23 липня 2001 року власником земельної ділянки вказана - "Солодка Серафима Федосіївна", тоді як померла згідно свідоцтва про смерть - "Солодка Серафима Феодосіївна"; в державному акті серії III-ДП № 106615 від 23 липня 2001 року власником земельної ділянки вказана - "Солодка Серафима Федотівна", тоді як померла згідно свідоцтва про смерть - "Солодка Серафима Феодосіївна". В зв'язку з названими розбіжностями та по причині не подання ним у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини приватний нотаріус [PERSON] постановою від 27.10.2016 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Вважає, що поскільки мати на час відкриття спадщини проживала разом з ним в його будинку, то відповідно до положень ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, факт родинних відносин з померлою матір'ю підтверджується довідкою виконкому Прядівської сільської ради №981 від 01.11.2016 року. Також, відповідно до положень ст. 1235 ЦК ЦУкраїни заповідач може призначити спадкоємцем одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, тому не має необхідності встановлювати родинні відносини між ним і померлою [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав суду заяву з проханням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги пітримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від сільського голови Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області [PERSON] до суду надійшла заява з проханням про розгляд даної справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представника відповідача, встановивши наявність для того законних підстав, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1233 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3590,50 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved