Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

13 лютого 2019 року на адресу суду надійшов позов Приватного акціонерного\~товариства "Страхова\~Компанія "Інгосстрах" до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування у сумі 3303,35 грн, а також судові витрати. В позовній заяви посилається на те, що позивач та ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» 09.12.2014 р. уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту № K4H0CPS-14B92AD. Термін дії Договору з 10.12.2014 р. по 09.12.2015 р. Згідно з пп. 8, 9 Договір пролонгований на термін з 10.12.2015 р. по 09.12.2016 р. Відповідно до умов Договору Позивач зобов`язався в разі настання страхового випадку відшкодувати збитки в межах страхової суми в порядку та на умовах, передбачених Договором. Предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем SUBARU Legacy р.н. [NUMBER] . 01.03.2016 р. о 14 год. 20 хв. в м. Дніпропетровську на просп. Слобожанському відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля SUBARU Legacy р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля MAN р.н. [NUMBER] з напівпричепом МАЗ р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 р. у Справі № 199/1772/16-п винним у спричиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля MAN р.н. [NUMBER] [PERSON] . У відповідності до Звіту від 10.03.2016 р. № 99379 розмір заподіяної шкоди автомобілю Страхувальника з врахуванням зносу складає 7 523,34 грн. без ПДВ. Сума страхового відшкодування до виплати згідно з умовами Договору на підставі Страхового акту від 07.06.2016 р. № 3.ENSTRAX/3-10320082 складає 4 303,35 грн. без ПДВ. Зазначене страхове відшкодування виплачено Страхувальнику в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 07.06.2016 р. № 2244. Цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи ( [PERSON] ) застрахована у ТДВ СК «АЛЬФА-ЕАРАНТ», поліс АЕ 6766009. Обов`язок відшкодувати шкоду замість винуватця в заподіянні такої шкоди, несе Страховик (ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ») в межах встановлених лімітів відповідальності та в порядку ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п.1. ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, за полісом АЕ/6766009 становить 50 000,00 грн. Згідно ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно Витягу з ЦБД МТСБУ франшиза за полісом АЕ/6766009 становить 1 000,00 грн. Позивач скористався своїм правом досудового врегулювання спору та надіслав на адресу ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» Претензію (від 08.06.2018 р. № 08- 06/02-05), щодо відшкодування шкоди в порядку ст. 27 ЗУ «Про страхування». Листом від 21.07.2018 р. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» відмовив в виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37.1.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 25.09.2018 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТДВ СК «АЛЬФА- ГАРАНТ», та згідно рішення Господарського суду м. Києва від 13.11.2018 р. у справі № 910/12854/18, суд відмовив в позові повністю. Отже, виходячи із викладеного, свої зобов`язання за договором майнового страхування Страховик (Позивач) виконав у повному обсязі, виплативши Страхувальнику суму страхового відшкодування, і з цього моменту та в межах фактичних затрат, тобто, в межах виплаченої суми страхового відшкодування та лімітом за полісом, має право вимоги до відповідальної особи, якою є Відповідач. Позивач вважає свої права, передбачені ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», порушеними, а тому звертається до суду із вказаним позовом. Обґрунтований розрахунок суми, що стягується: 4 303,35 грн (сума страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту від 09.12.2014 р. № К4НОСР8-14В92АО, після виплати якого до Позивача від Страхувальника перейшло право вимоги до Відповідача в порядку ст. 27 ЗУ «Про страхування») - 1 000,00 грн (грошова сума яку Відповідачем винний в ДТП 01.03.2016 р. сплатив самостійно на користь Позивача) = 3 303,35 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд провести судове засідання без участі представника, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено,\~щоПриватне акціонерне\~товариство "Страхова\~Компанія "Інгосстрах" та ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» 09.12.2014 р. уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту № K4H0CPS-14B92AD. Термін дії Договору з 10.12.2014 р. по 09.12.2015 р. Згідно з пп. 8, 9 Договір пролонгований на термін з 10.12.2015 р. по 09.12.2016 р. Відповідно до умов Договору Позивач зобов`язався в разі настання страхового випадку відшкодувати збитки в межах страхової суми в порядку та на умовах, передбачених Договором. Предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем SUBARU Legacy р.н. [NUMBER] . 01.03.2016 р. о 14 год. 30 хв. в м. Дніпропетровську на просп. Слобожанському відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля SUBARU Legacy р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля MAN р.н. [NUMBER] з напівпричепом МАЗ р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 р. у справі № 199/1772/16-п винним у спричиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля MAN р.н. [NUMBER] [PERSON] . У відповідності до Звіту від 10.03.2016 р. № 99379 розмір заподіяної шкоди автомобілю Страхувальника з врахуванням зносу складає 7 523,34 грн. без ПДВ. Сума страхового відшкодування до виплати згідно з умовами Договору на підставі Страхового акту від 07.06.2016 р. № 3.ENSTRAX/3-10320082 складає 4 303,35 грн. без ПДВ. Зазначене страхове відшкодування виплачено Страхувальнику в повному розмірі відповідно до платіжного доручення від 07.06.2016 р. № 2244. Цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи [PERSON] застрахована у ТДВ СК «АЛЬФА-ЕАРАНТ», поліс АЕ 6766009. [PERSON] сплачено Приватному акціонерному товариству "Страхова Компанія "Інгосстрах" 1000 грн згідно меморіального ордеру від 23.06.2018 року. Згідно з положеннями\~статті 11 ЦК України\~заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом)\~ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях\~статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. За змістом статей\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів\~статті 512 ЦК України\~відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування. В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ). Відтак, у силу приписів\~статі 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1\~статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків. При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях\~статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1\~статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17. Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Інгосстрах" зверталось з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», рішенням Господарського суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у справі №910/12854/18 відмовлено в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Інгосстрах" до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 3303,35 грн у зв`язку з порушенням строку подання заяви на виплату страхового відшкодування в терміни, передбачені чинним законодавством. \~Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у\~страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 1188 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частинами першою та другою\~статті 1187 Цивільного кодексу України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved