Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Укруплене автотранспортне господарство" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 9700 грн. 00 коп. Зазначив, що працював на посаді водія І категорії Дочірнього підприємства "Укруплене автотранспортне господарство" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром". 25 лютого 2016 року його звільнено з займаної посади за переведенням до іншого структурного підрозділу ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром", проте в день звільнення та станом на 01 грудня 2016 року заборгованість по заробітній платі в сумі 9700 грн. не виплачена. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Повторно повідомлений в установленому законом порядку про дату, час та місце судового засідання відповідач свого представника до суду не направив, представник відповідача до суду повторно не прибув, заперечень проти позову не подав, тому з підстав ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, зясувавши обставини справи суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді водія І категорії Дочірнього підприємства "Укруплене автотранспортне господарство" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром". Відповідно до наказу №1 від 25 лютого 2016 року [PERSON] звільнено з посади за переведенням до іншого структурного підрозділу ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром", проте відповідачем в день звільнення позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 9700 грн. йому не виплачена. Відповідно до копії листа Управління держпраці в Кіровоградській області при перевірці в Дочірньому підприємстві"Укруплене автотранспортне господарство" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" встановлені порушення ст.115 та ст.116 КЗпП України та ч.3 ст.15 ЗУ "Про оплату праці". За наслідками перевірки матеріали передані до правохоронних органів у зв`язку з наявністю в них ознак злочину передбаченого ст.173 та ст.175 КК України. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 27 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з висновку Постанови Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі за №6-144ц13, яка має враховуватись судами загальної юрисдикції відповідно до ст..360-7 ЦПК України, що нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення, видачі судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач меє перед позивачем заборгованість по заробітній платі, спір між сторонами щодо розміру належних до виплати звільненому працівникові сум відсутній. Беручи до уваги зазначені обставини суд визнає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у сумі 9700 грн. доведені а тому підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст. 116 КЗпП України,

Outcome: approved