Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість в розмірі 10 911 гривень за кредитними договорами, а саме: №6/4596SFDG8 від 10 вересня 2011 року на суму 762,30 грн. на строк до 10 вересня 2012 року; № 1747/2256CLPS2 від 21 січня 2012 року на суму 10148,70 грн. на строк до 21 липня 2014 року та суму судового збору в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.30, 31). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність (а.с.36). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем його реєстрації, причину неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не надав (а.с.30, 32-34). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.43). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] були укладені кредитні договори, а саме №6/4596SFDG8 від 10 вересня 2011 року на суму 762,30 грн. на строк до 10 вересня 2012 року та № 1747/2256CLPS2 від 21 січня 2012 року на суму 10148,70 грн. на строк до 21 липня 2014 року С В подальшому, ПАТ «Платинум банк» було відступлено право вимоги за вказаними кредитними договорами. Так, зокрема: За кредитним договором № 6/4596SFDG8 від 10 вересня 2011 року: ТОВ "Кредекс фінанс"(надалі позивач) набуло право вимоги на підставі договору факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, що був укладений з ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів". ТОВ"Європейська агенція з повернення богів" набуло право вимоги на підставі договору факторингу 2 від 08 жовтня 2012року, що був укладений з ТОВ "ФК"БІЗНЕСФІНАНС". ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" набуло право вимоги на підставі договору факторингу 20120726-Г від 26 липня 2012 року, що був укладений з ПАТ "Платинум банк", який являється первинним кредитором. Відповідно, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 762,3 грн, з яких: 499,7 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 80 грн - заборгованість за відсотками, 0 грн - заборгованість за обслуговування кредиту, 182,6 грн - заборгованість за пенею. За кредитним договором № 1747/2256CLPS2 від 21 січня 2012 року: ТОВ "Кредекс фінанс" (надалі позивач) набуло право вимоги на підставі договору факторингу 1-15-ФКю від 08 травня 2015 року, що був укладений з ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів". ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги на підставі договору факторингу 2 від 08 жовтня 2012 року, що був укладений з ТОВ "ФК"БІЗНЕСФІНАНС". ТОВ "ФК"БІЗНЕСФІНАНС" набуло право вимоги на підставі договору факторингу 20120726-Г від 26 липня 2012 року, що був укладений з ПАТ "Платинум Банк", котрий являється первинним кредитором. Відповідно, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10148,7 грн, з яких: 6738,1 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2269,3 грн - заборгованість за відсотками, 0 грн - заборгованість за обслуговування кредиту, 1141,3 грн - заборгованість за пенею. Відтак, заборгованість відповідача за вказаними кредитними договорами станом на 24 червня 2015 року, становить 10911 грн., в тому числі: за кредитним договором № 6/4596SFDG8 від 10 вересня 2011 року в сумі 762,3грн; за кредитним договором № 1747/2256CLPS2 від 21 січня 2012 року в сумі 10148,7 грн. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, з укладанням вказаного договору факторингу до Товариства (далі за текстом позивача) перейшло право вимоги щодо виконання зобов'язання відповідачкою за кредитним договором. В порушення умов, зазначеного кредитного договору, відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 24.06.2015 р. з урахуванням заборгованості за кредитом, процентів, штрафів склала загальну суму 10911 грн. (а. с. 5). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак відповідачка всупереч вимогам чинного законодавства належним чином свої зобов'язання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконала; не здійснила повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 24.06.2015 р. становить 10911 грн. Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачкою не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Судом не встановлено, що відповідачка не виконала зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку непереборної сили, тому повинна сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 10911 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати, підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1046, 1048 1050, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved