Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк", про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 17.05.2008 року між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № CNXRRX09130168 за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5303 грн. 49 коп., на строк до 17.05.2010 року. В зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість. Заочним рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.09.2011 року стягнуто з [PERSON] 5191 грн. заборгованості яка виникла по договору № CNXRRX09130168 від 17.05.2008 року і вказана заборгованість була стягнута з [PERSON] у примусовому порядку. В подальшому, позивач дізналась, що 17.08.2017 року постановою начальника Ріпкинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 671 від 27.02.2017 року про повторне стягнення заборгованості. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №54335304, про стягнення заборгованості, як несплаченої в строк, заКредитним договором № CNXRRX09130168 від 27.02.2017 року, у розмірі 13739, 28 грн., з [PERSON] виявила, що вимоги заявлені банком не були безспірними, оскільки рішенням суду заборгованість вже була стягнута. Таким чином позивач, посилаючись на ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», главу 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутніості. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович в судове засідання не з'явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Ріпкинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області, в судове засідання не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення з'явившихся учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № CNXRRX09130168 за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5303 грн. 49 коп., на строк до 17.05.2010 року. Внаслідок невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, заочним рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.09.2011 року, стягнуто з [PERSON] 5191 грн. заборгованості яка виникла по договору № CNXRRX09130168 від 17.05.2008 року. 11.11.2011 року Чернігівським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист № 2-1010/2011р. 27.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець\~Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 671 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не сплачену в строк за Кредитним договором № CNXRRX09130168 від 17.05.2008 року заборгованість у розмірі 13739 грн. 28 коп. Строк, за який проводиться стягнення - 3050 днів, а саме: з 17.05.2008 року по 22.09.2016 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 13739 грн. 28 коп., в тому числі: заборгованість за відсотками - 48 грн. 10 коп., заборгованість з комісії - 636 грн. 40 коп., заборгованість з пені - 11924 грн. 34 коп., заборгованість по штрафам (фіксована частина)-500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 630 грн. 44 коп. Тобто, фактичне вчинення виконавчого напису призвело до подвійного стягнення суми заборгованості з відповідача. Згідно довідки Ріпкинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області № 910 від 10.10.2017 року, по виконавчому листу № 2-1010/2011 від 11.11.2011 року, виданому Чернігівським районним судом про стягнення з [PERSON] 5365,18 грн. боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк». За загальним правилом визначеним ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, у відповідності до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02. 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї норми закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II «Порядку», для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням положень ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Матеріалами справи підтверджено, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved