Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Першої Київської державної нотаріальної контори (відповідач - 1) та Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (відповідач -2) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта складеної станом на 13.10.2017 року в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого майна міститься запис про накладення арешту на належне позивачу майно. Згідно листа Першої київської нотаріальної контори № 8931/01-16 від 12.09.2016 року надано копію постанови про накладення арешту від 12.10.2005 року відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, на підставі якої першою Київською нотаріальною конторою 14.10.2005 року внесено відомості про накладення арешту на все майно позивача, а саме 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Шевченківським районним судом м. Києва на адвокатський запит було надано копію рішення у справі № 2-4933/04 від 17.11.2004 року на виконання якого було видано виконавчий лист та на підставі якого було відкрито виконавче провадження, в межах якого і накладено арешт на майно позивача. Разом з тим, повідомлено, що матеріали справи № 2-4933/04 були знищені за спливом терміну зберігання. 09.10.2017 року Шевченківським районним відділом Враховуючи, що позивачем були виконані зобов'язання за вищевказаним рішенням суду у добровільному порядку, а накладення арешту на майно позивача обмежує його законні права як власника щодо вільного користування та розпорядження вказаним майном, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.11.2017 року відкрито провадження по справі. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. В судовому засіданні 25.07.2018 року суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання, про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подавали. Відповідач 1 направив до суду клопотання з проханням розглядати справу без представника нотаріальної контори. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, позивачу на праві власності належить 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно з вказаною інформацією, , на підставі постанови АА № 855367, 12.10.2005 року відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, реєстраційний номер обтяження 2794299, Першою київською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2005 року за реєстровим № 3-1285 до Єдиного реєстру заборон внесено відомості про накладення арешту на майно позивача. Відповідно до копії рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2004 року, позов ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Форум» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Форум» виплачене відшкодування матеріальної шкоди та державне мито в сумі 13 380 грн. 28 коп. Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.10.2015 року, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до відповіді Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.10.2017 року, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 09.10.2017 року, виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2004 року у справі № 2-4933 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «АСК ФОРУМ», виплаченого відшкодування матеріальної шкоди та державного мита в розмірі 13380, 28 грн. на виконанні у відділі не перебуває. Відповідно до копії угоди про погашення заборгованості від 21.12.2005 року, між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія Форум» та позивачем врегульовано порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі 2-4333/04 та позивачем здійснено погашення заборгованості, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи (а.с. 55-64). Відповідно до ст.41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповіднодо ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що позивач сплатив заборгованість за рішення суду від 17.11.2004 року, у відповідача2 відсутні відкриті виконавчі провадження боржником за якими є позивач, а тому підстави для накладенні арешту на його майно відсутні. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що накладення арешту на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] порушує права позивача щодо володіння, користування та розпоряджання майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved