Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заяву обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстром № 1142 від 20.12.2004 р.на праві власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та у технічному паспорті в ньому була допущена помилка,яка перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатися власністю. У свідоцтві про право власності на нерухоме майно та у технічному паспорті прізвище заявниці записано як « [PERSON] » та не збігається із записом прізвища в паспорті громадянина України у формі ІD-картки, документ №005128577 від 26.08.2019 р. запис № 19630306-02729 та у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 18 серпня 2020 року, де її прізвище зазначено як « [PERSON] ». Внаслідок такої помилки, у неї виникла невідповідність між документом, що посвідчую особу та правовстановлюючими документами. Тому заявниця звернулась до суду з даною заявою та прохала встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право власності на житло та технічний паспорт. 09 вересня 2020 року вона звернулася до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. Рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №53974822 від 09 вересня 2020 року заявниці відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з тим, що розбіжності в написанні прізвища заявника та власника унеможливлюють проведення державної реєстрації права власності на заявлену квартиру за адресою: [ADDRESS] . Такі розбіжності між записами антропонімів значною мірою зумовлені неусталеністю правил і принципів міжмовного перетворення, українсько-російською міжмовною інтерференцією і є відхиленням від чинних правописних норм. З урахуванням зазначеного прізвища " [PERSON] " та ' [PERSON] попри розбіжності у документах, є ідентичними. Зазначені розбіжності унеможливлюють встановлення факту належності правовстановлюючих документів. На основі вище вказаних документів є достатні підстави вважати, що « [PERSON] » і « [PERSON] » є однією особою. Внаслідок такої, помилкової, зміни прізвища, на даний час, виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючими документами, які були видані на її ім`я, що обмежує заявника у її вільних правах на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. Враховуючи вищевказані обставини, заявник просить постановити рішення, яким встановити факт\~належності [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на нерухоме майно та технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , в якому помилково записано прізвище як « [PERSON] » Заявник та його представник в судове засідання не з*явилися , надали заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Прохали заяву задовольнити. Заінтересована особа виконком Кременчуцької міської ради - в судове засідання не з*явилися по невідомій суду причині. Про час слухання справи були належним чином повідомлені. \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши\~письмові докази,\~виходячи із\~встановлених обставин\~справи та\~відповідних їм\~ правовідносин\~,\~суд вважає\~ необхідним\~ заяву\~ [PERSON] задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України, у формі ІD-картки, документ №005128577 від 26.08.2019 р. запис № 19630306-02729 та у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 18 серпня 2020 року, прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] » \~ \~ \~ \~ \~Але в свідоцтві про право власності на нерухоме майно та у технічному паспорті , допущено технічну помилку та прізвище заявника зазначено як " [PERSON] ", а не так як правильно " [PERSON] ". У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні прізвища, заявнику було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час, факт належності [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів . Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для отримання свідоцтва про право власності , суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved