Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 26 червня 2016 року [PERSON] керуючи автомобілем марки "RENAULT DASTER", реєстраційний номер [NUMBER] , грубо порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем "ГАЗ 322132", реєстраційний номер [NUMBER] , одним з пасажирів якого вона була. Внаслідок зіткнення їй було завдано тілесних ушкоджень у вигляді забою грудної клітини, серця та компресійного перелому тіла L-1 першого поперекового хребця, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. На момент вчинення відповідачем кримінального правопорушення, відповідальність автомобіля була застрахована ПРАТ СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ". У зв`язку з отриманими травмами позивачка стала інвалідом ІІІ групи. Окрім шкоди здоров`ю, позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягала у тривалому фізичному болю та непереборних стражданнях, яких вона зазнала під час ДТП та під час тривалої реабілітації. Окрім того, позивачка на тривалий час реабілітації втратила можливість виносити та народити дитину, оскільки існує загроза життю та здоров`ю як дитини так і матері. Стан здоров`я не дозволяв їй в повну силу працювати та заробляти на своє утримання та на утримання сина, якого виховує та утримує самостійно. Повного відновлення здоров`я не відбудеться, у зв`язку з чим повністю змінюється життя, його ритм, обставини, необхідно прикласти не аби яких зусиль, аби в майбутньому мати можливість соціальної адаптації та реалізації як члена суспільства. Завдану моральну шкоду оцінила у 450000 грн. Частину суми моральної шкоди в розмірі 9000 грн. відповідача сплатив, коли вона перебувала на стаціонарному лікуванні, а тому остаточною сумою моральної шкоди є 441000 грн. Посилаючись на ст.ст. 23, 1187 ЦК України, ст. 3 Конституції України, позивачка просила стягнути з відповідача вказану суму моральної шкоди. Крім того, між нею та адвокатом Абакумовим С.М. укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до акту виконаних робіт та квитанції про оплату правової допомоги вона понесла витрати в сумі 6769, 50 грн., які позивачка також просила стягнути з відповідача на її користь. Під час розгляду справи позивачка та її представник адвокат Абакумов С.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі просили про їх задоволення. Представник відповідача адвокат Чебан В.О., позовні вимоги визнав частково. Вказав, що відповідач не заперечує сплатити моральну шкоду суму вважає завищеною. Враховуючи його провину у скоєному, він готовий сплатити суму що не перевищує 30000 грн. Ухвалою суду від 15 травня 2019 року по справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, притягнуто ПРАТ СК "Арсенал Страхування". Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. У своїх поясненнях від 06 червня 2019 року представник ПрАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" зазначив, що 03 січня 2018 року позивачка звернулася до Страховика з заявою про страхове відшкодування за Полісом № АІ/8751263 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2016 року, внаслідок якого було завдано шкоду здоров`ю позивачці, яка перебувала у якості пасажира в забезпеченому транспортному засобі. Відповідно до п.26.2 ст. 26 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачці було виплачено страхове відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності в сумі 17400 та відповідно до ст. 26-1 Закону, виплачено моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду завдану здоров`ю, що склала 840,00 грн. Таким чином, загальний розмір шкоди, заподіяної здоров`ю позивачки, з урахуванням моральної шкоди становить 18270 грн. Тому свої обов`язки щодо сплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивачки, з урахуванням моральної шкоди Страховиком виконано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно з ч.6 ст.\~82\~ЦК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2017 року підтверджується, що [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Зокрема, із вироку суду встановлено, що [PERSON] , 26 червня 2016 року близько 08:00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки "RENAULT DASTER", реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є ТОВ "Вин Агро", рухався зі швидкістю 90 км/год. по сухій асфальтованій проїжджій частині автодороги М-14 Е-58 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" у напрямку руху з м.Миколаєва до м.Одеси, де в цей час на проїжджій частині в попутному напрямку попереду автомобіля під керуванням [PERSON] по його смузі рухався автомобіль марки "ГАЗ-322132", державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] На 61 км. вказаної дороги водій [PERSON] , грубо порушив вимоги п.13.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок злочинної самовпевненості своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу та збільшення дистанції між автомобілями, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, внаслідок чого передньою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з задньою частиною транспортного засобу марки "ГАЗ-322132", державний номер [NUMBER] , в результаті чого пасажир автомобіля "ГАЗ-322132", державний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді забою грудної клітини та компресійного перелому тіла першого поперекового хребця, а пасажир цього ж автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді компресійного перелому тіл 12-го та 10-го поперекового хребця. Згідно копії страхового полісу АІ/8751263 (а.с. 175) ТОВ "Вин Агро", який є власником автомобіля "RENAULT DASTER", реєстраційний номер [NUMBER] та яким керував [PERSON] , уклав договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №\~1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 1.3. статті 1\~Закону №\~1961-IV потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. За змістом Закону №\~1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Статтею 26-1 Закону передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до п.26.2 ст. 26 Закону позивачці було ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" виплачено страхове відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності в сумі 17400 та відповідно до ст. 26-1 Закону, виплачено моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду завдану здоров`ю, що склала 840,00 грн. Загальний розмір шкоди, заподіяної здоров`ю позивачки, виплачений страховою компанією, з урахуванням моральної шкоди, склав 18270 грн. Таким чином, страховиком виконано обов`язки щодо сплати страхового відшкодування виконано у повному обсязі. Пунктом 8 частини 2 статті 16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно вимог ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд вважає що внаслідок зазначеної ДТП позивачці було спричинено моральну шкоду, однак, з урахуванням встановлених обставин, розмір в 441000 грн. є необґрунтованим та завищеним. Так, позивачка вказала, що отримала ІІІ групу інвалідності. Як вбачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності на строк з 01 січня 2018 року. Доказів, про те, що інвалідність продовжено позивачкою не надано. Крім того, у судовому засіданні, позивачка стверджувала, що внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП, вона не має змоги народити дитину, але відповідних медичних документів на підтвердження вказаного не надала. Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що в результаті неправомірних дій та порушення ПДР України водієм [PERSON] під час ДТП позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала, тривалої реабілітації. Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню частково, у розмірі 50000 грн. Крім того, позивачкою були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6769, 50 грн., що підтверджується відповідними актами виконаних робіт, що також підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи, що рішення ухвалено на користь позивачки, однак вона звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати слід стягнути із відповідача в користь держави.

Outcome: partial