Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

19.10.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, в якому вказав, що відповідно до рішення Токмацької міської ради № 151 від 31.06.2013 року "Про визначення КП "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради виконавцем послуг з централізованого опалення", виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Токмак Запорізької області визначено Комунальне підприємство "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради. КП «Токмак Теплоенергія» Токмацької міської ради є єдиним виробником послуг з централізованого опалення в м.Токмак. Пунктом 2.2. Статуту зазначено, що предметом статутної діяльності КП "Токмак теплоенергія" є розвиток і вдосконалення системи теплопостачання з метою якісного забезпечення тепловою енергією споживачів міста. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28.04.2017 р. по справі №328/612/17 скасований судовий наказ від 07.03.2017 р. виданий Токмацьким районним судом за заявою КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплову енергію. У звязку з чим позивач відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України звертається до суду з даним позовом. Згідно з ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", ЗУ "Про теплопостачання", Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", КП "Токмак теплоенергія" надає відповідачу послуги з централізованого опалення його квартири, яка розташована за адресою м. Токмак, вул.Гоголя, 62/37. Між КП «Токмак теплоенергія»» та відповідачем [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення на підставі відкритого особового рахунку №04062037, за яким проводились нарахування. Відповідач зобовязаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обовязку щодо оплати наданих послуг. Боржник взяті на себе обовязки не виконував, плату за надані послуги не сплачував, тому його борг за період з 01.06.2013 р. по 31.03.2017 р. складає 19414,84 грн., на попередження працівників КП «Токмак теплоенергія» про необхідність погасити заборгованість не реагував. Право позивача вимагати борг за теплову енергію, що існував у боржника на 01.06.2013р. виникло на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.05.2013 року, укладеного між ТОВ "Токмак теплоенергія" та КП "Токмак теплоенергія" ТМР. Згідно з розрахунками 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.09.2014 р. по 31.03.2017 р. складає 889,85 грн., а сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів 4933,88 грн. В звязку з цим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради борг за послуги централізованого опалення в сумі 19414,84 грн., втрати внаслідок інфляції в сумі 4933,88 грн., три відсотки річних у сумі 889,85 грн. (перерахувати на рахунок №26037302034737, АТ «Ощадбанк», МФО 313957) та понесені витрати на оплату судового збору в сумі 1600,00 грн. (перерахувати на рахунок №26004497747, АТ «Райффайзенбанк «Аваль», МФО 380805). 22.11.2017 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення проти позову, в яких відповідач зазначив, що позов не визнає, в звязку з незаконністю вимог позивача, їх необґрунтованістю. Відповідно до ст.257, 258 ЦК України, до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до розрахунку суми боргу за особовим рахунком 04062037 позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 1 червня 2013 р. до 31 серпня 2017 р. На цій підставі відповідач наполягав на застосуванні позовної давності до вимог позивача про стягнення боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 1 червня 2013 р. до 18 жовтня 2014 р. Питання відключення від мереж централізованого опалення на території м.Токмак Запорізької області відноситься до компетенції Токмацької міської ради та її виконавчих органів, які мають сприяти оптимальному розвитку систем теплопостачання. На виконання зазначених самоврядних повноважень Токмацькою міською радою 24.05.2013 р. було прийнято рішення №14 «Про затвердження Порядку надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення». 12.06.2013 р. виконавчим комітетом Токмацької міської ради відповідачу був наданий Дозвіл№199, на підставі якого 26.06.2013 р. квартира відповідача була відключена від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення, що підтверджено Актом. В подальшому Акт був затверджений Токмацькою міською радою. Відповідач зазначив, що позивач не направив свого представника для участі у відключенні його квартири від мереж централізованого опалення, чим порушив вимоги, визначені п.2.5 Порядку. Відповідач зазначив, що рішення Токмацької міської ради від 24.05.2013 р. №14 «Про затвердження Порядку надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення», Дозвіл №199, були обовязковими для позивача на час відключення його квартири від мережі централізованого опалення, а саме відключення відбулося з дотриманням норм чинного на той час законодавства. В звязку з цим відповідач просив суд відмовити з задоволенні позову. 06.12.2017 р. до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі №328/2737/17 в яких у звязку з наданням відповідачем заперечень на позовну заяву було зазначено, що п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п.25 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Таким чином, чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення, який передбачає виконання ряду проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами. Якщо при відключенні від централізованого опалення не було дотримано вимог Правил та порядку, такі дії слід вважати самочинними. Вказаним Порядком не передбачена можливість відключення окремих квартир в багатоповерховому будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, а встановлено, що таке відключення можливе тільки для всього багатоповерхового будинку за згодою всіх власників приміщень (квартир) в будинку, з дотриманням певного порядку та процедури відключення. Відповідачем надано копію дозволу виконавчого комітету Токмацької міської ради №199 від 12.06.2013 р. та акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, підїзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення. Відповідно до п.2.6 Порядку, завершальним етапом та єдиним доказом відключення від мереж централізованого опалення є відповідний акт, форма якого передбачена додатком №4 Порядку. Вказаний акт повинен бути затверджений відповідною комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. Відповідачем не надано доказів в підтвердження дотримання встановленого порядку відключення від мереж централізованого опалення, зокрема не надано суду належним чином погоджений акт, який передбачений п.2.6 та Додатком №4 Порядку. Таким чином, лише наявність передбачених Порядком документів на відключення від мереж централізованого теплопостачання та дотримання при цьому встановленої процедури відключення від мереж централізованого опалення, є підставою для припинення нарахування за послуги з централізованого опалення. В судовому засіданні 11.12.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення. Послуги відповідачу надаються відповідно до чинного законодавства України. Стосовно заперечень відповідача представник позивача зазначила, що чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення від мережі централізованого опалення. Відповідачем не було дотримано цього порядку і суду не надано докази відключення законним шляхом. Тому вважає заперечення відповідача безпідставними. Особовий рахунок відкрито саме на відповідача, нарахування здійснювалося по цьому рахунку. Відповідач, якщо не був би власником квартири, він не мав би права отримати дозвіл на відключення квартири. Договір з відповідачем не укладено, але відкрито особовий рахунок. Відповідач в судовому засіданні 11.12.2017 р. позов не визнав, пояснив, що після отримання дозволу на відключення опалення, при оформлення документів йому було відмовлено в прийомі документів, так як він не надав копію квитанції про оплату виконаних робіт. На той момент й нього не було боргу. Відповідач зазначив, що він не є основним господарем квартиронаймачем, так як квартира приватизована на 5 чоловік. Він не знає, чому позивач нараховує платежі конкретно на нього. Коли він оформляв документи, у нього помер батько. На той момент основним квартиронаймачем був його батько [PERSON]. Чомусь Тепломережа на нього обізлилася, не хотіли викликати комісію, щоб зафіксувати відмову в прийомі документі. З приводу боргу пояснив, що у нього індивідуальне електричне опалення, яке офіційно зареєстроване. Він отримує послуги від Міськенерго, а не від Тепломережі. Просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу (якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28.04.2017 р. по справі №328/612/17 було скасовано судовий наказ від 07.03.2017 р. виданий Токмацьким районним судом за заявою КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплову енергію. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". КП «Токмак теплоенергія» надає [PERSON] послуги з централізованого опалення його квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Токмацької міської ради № 151 від 31.06.2013 року "Про визначення КП "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради виконавцем послуг з централізованого опалення", виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Токмак Запорізької області визначено Комунальне підприємство "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради. КП «Токмак теплоенергія» ТМР є єдиним виробником послуг з централізованого опалення в м.Токмак. З приводу надання послуг з централізованого опалення між КП «Токмак теплоенергія» та [PERSON] письмового договору не було укладено, але встановилися фактичні договірні відносини. На імя [PERSON] відкрито особовий рахунок №04062037, згідно якого проводилися нарахування. Згідно ст. 13 ЗУ "Про житлово - комунальні послуги" КП "Токмак теплоенергія" надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення Згідно ст. 19 ЗУ "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язанні оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановленні договором або законом. Відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Твердження відповідача [PERSON] про те, що він не сплачував за послуги з централізованого опалення, тому, що його квартира відключена від мережі централізованого опалення, суд вважає, безпідставними. Так як суду не надано доказів, того, що відключення квартири відбулося відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема не надано належним чином погоджений акт, який передбачений п.2.6 та Додатком №4 Порядку. Отже нарахування позивачем КП»Токмак теплоенергія» ТМР відповідачу [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідач [PERSON] не виконував свої обов'язки щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення, в результаті чого за період з 01.06.2013 року по 31.03.2017 року утворилась заборгованість в сумі 19414,84 грн., згідно розрахунку суми боргу по особовому рахунку 04062037. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязаня, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунками 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.09.2014 р. по 31.013.2017 р. складає 889,85 грн., а сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів 4933,88 грн. Разом з тим, згідно ст.257 ЦК Украни, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач [PERSON] в своїх запереченнях на позовну заяву та в судовому засіданні просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 1 червня 2013 р. до 18 жовтня 2014 р. Позивач КП «Токмак теплоенергія» ТМР звернувся з позовом 19.10.2017 р., а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача КП «Токмак теплоенергі» ТМР підлягають стягненню за три роки, за період з жовтня 2014 р. по жовтень 2017 р.: борг за послуги з централізованого опалення в сумі 16871,43 грн., втрати внаслідок інфляції в сумі 4860,12 грн., три відсотки річних у сумі 883,59 грн., а всього 22615,14 грн. Відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Крім того при подачі до суду позову до [PERSON] позивач КП «Токмак теплоенергія» ТМР сплатив судовий збір в розмірі 800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1594 від 01.03.2017 р. Таким чином, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача КП "Токмак теплоенергія" ТМР судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial