Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Заявленими та уточненими в ході розгляду справи вимогами (а.с.66-69 т.2) заявник просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача 281 725, 54 гривень спричиненої майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля. Дана шкода складається з 179 830 гривень за пошкодження автомобіля; 2 800 гривень оплата вартості послуг фахівця з визначення майнового збитку; правнича допомога 75 000 гривень; судовий збір 4 095,52 гривень та моральна шкода 20 000 гривень. Вимоги мотивовано наступним. Водій відповідача, під час виконання трудових обов`язків, допустив порушення ПДР України, що стало причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль позивача було пошкоджено. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач направив відзив, яким спочатку заперечував задоволення позову в повному обсязі у зв`язку із його безпідставністю (а.с.106-108 т.1), однак в подальшому таку позицію змінив та не заперечував щодо часткового задоволення позову і стягнення на користь позивача 164 426 гривень майнової шкоди та 1 000 гривень на правничу допомогу (а.с.76-77 т.2). Проаналізував матеріали, надані сторонами, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судового збору в розмірі 4 095,52 гривень, має посвідчення подія (а.с.1,17-19,26 т.1). Рішенням суду у справі №278/881/20 про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу. Даним судовим актом встановлено, що 1 квітня 2020 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки "ДАФ" реєстраційний номер " [NUMBER] " з напівпричіпом реєстраційний номер " [NUMBER] " та рухаючись автодорогою "Житомир - Чернівці" в с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області, порушив правила дорожнього руху та вчинив зіткнення з автомобілем марки "ХЮНДАЙ" реєстраційний номер " [NUMBER] " під керуванням позивача (а.с.30,31 т.1). 2 квітня 2020 року позивач звертався до лікарні в м. Києві з приводу пошкоджень, отриманих внаслідок згадуваної пригоди. Виставлено діагноз - забій м`яких тканин голови, забій грудно-поперекового відділу хребта, підшкірна гематома задньої поверхні грудної клітини та рекомендовано лікування. Витрати на медичну діагностику позивача склали 2 172 гривні (а.с.32-37,39 т.1). З 2 по 7 квітня 2020 року позивач перебував на лікарняному (а.с.38 т.1). 14 березня 2019 року позивач встановив на автомобіль марки "ХЮНДАЙ" реєстраційний номер " [NUMBER] " сигналізацію. Дані роботи коштували позивачеві 16 179,96 гривень (а.с.40-41 т.1). Позивачеві сплачено відшкодування, за зазначеним раніше страховим випадком на загальну суму 100 тисяч гривень. Розмір відшкодування було зменшено на 1 000 гривень франшизи. Страховою компанією, в рамках випадку, встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням автомобіля, становить 341 623 гривень (а.с.42, 151 - 218 т.1). Звітом від 26 травня 2020 року встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням автомобіля, становить 354 307,51 гривень. Послуги з проведення дослідження становили 2 800 гривень (а.с.43-76 т.1). Між позивачем та адвокатом Паламарчуком Д.Ю. укладався договір про надання правничих послуг на загальну суму 75 тисяч гривень (а.с.13-16, 77 - 82 т.1). Проведеною у справі експертизою встановлено наступне. Фізичного знищення автомобіля марки "ХЮНДАЙ" реєстраційний номер " [NUMBER] " не відбулось, вартість автомобіля марки "ХЮНДАЙ" реєстраційний номер " [NUMBER] " до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 1 квітня 2020 року складала 365 229 гривень. Після пригоди вартість автомобіля становить 100 803,94 гривень (а.с.1-47 т.2). Оплату за експертизу проведено відповідачем в розмірі 6 537,60 гривень (а.с.232 т.1). 16 грудня 2020 року позивач продав автомобіль на підставі договору, посвідченого адміністратором сервісного центру (а.с.70-71 т.2). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п. 33.1.4. ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 30 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Пунктом 36.2. ст. 36 Закону №1961 встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Стосовно витрат на пошкоджений автомобіль. Судом встановлено та не спростовувалось сторонами, що до стягнення підлягає різниця вартості автомобіля до та після пригоди за мінусом обсягу сплаченого страхового відшкодування з наявним суб`єктним складом даного судового спору. Вартість автомобіля до пригоди становила 365 229 гривень (за висновком експертизи а.с.13 т.2). Вартість автомобіля після пригоди становить 100 803,94 гривень. Позивач отримав страхового відшкодування на загальну суму 100 тисяч гривень. Таким чином, на користь позивача підлягає до стягнення майнова шкода спричинена пошкодженням автомобіля в розмірі 164 426 гривень. Вартість додаткового обладнання у вигляді сигналізації в розмірі 16 179,96 гривень, суд до уваги не приймає, адже його наявність не була встановлена жодним проведеним у справі дослідженням та не визначена така, як знищена або пошкоджена тощо. Крім цього, приймаючи рішення у даній частині суд зазначає розмір страхового відшкодування, що сплачено на користь позивача в розмірі 100, а не 99 тисяч гривень, оскільки розмір франшизи є складовою частиною нарахованого страхового відшкодування. Окремо вимог про стягнення з відповідача утриманої франшизи заявлено не було і суд позбавлений можливості виходити за межі позову з власної ініціативи. Моральна шкода, заявлена позивачем в розмірі 20 тисяч гривень, як негативні наслідки, викликані дорожньо-транспортною пригодою, суд вважає, не відповідають дійсним обставинам справи, а отже не можуть бути задоволені в повному обсязі. Наявність протиправних дій працівника відповідача, які викликали фізичний біль позивача та душевні страждання, спричинені пошкодженням майна останнього, на переконання суду, дають підстави для стягнення моральної шкоди в розмірі 5 тисяч гривень, що буде цілком еквівалентним завданим позивачу моральним стражданням. Витрати позивача на залучення спеціаліста з визначення вартості матеріального збитку та на сплату судового збору підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Так, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1 654,26 гривень та 2 800 гривень витрат на залучення спеціаліста, а всього 4 454, 26 гривень. Витрати на діагностику лікування позивача у вимогах не містяться і судом вирішеними бути не можуть. Позивачем заявлено також судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги в розмірі 75 тисяч гривень. Дані витрати підтверджено відповідними доказами. Відповідач не погодився із їх розміром та вважає завищеними. Процесуальним законом дане питання врегульовано наступним чином. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 1 - 6 ст. 137 ЦПК України). Проаналізував дані правовідносини, суд вирішує зменшити розмір судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, до 7,5 тисяч гривень на підставі положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України, оскільки розмір витрат на таку допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову. Тим самим суд погоджується з доводами відповідача у даній частині. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial