Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 19.11.2010 року між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБААНК» був укладений договір №SAMD01000712970898 (Вклад «Депозит VIP» на 12 міс.), відповідно до преамбули якого сторони погодили, що [PERSON] передає ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі голови правління [PERSON] грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі. Пунктом 25 договору визначені наступні параметри за вкладом: вклад Стандарт №SAMD01000712970898 оформлено 19.11.2010 року, сума вкладу 125000 USD ( сто двадцять пять тисяч доларів США), вклад оформлюється на строк 12 місяців по 19.11.2011 року включно, банк відкриває особовий рахунок 2635460798013, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 9% річних, проценти нараховуються на рахунок/картку № 2635460798013, період нарахування процентів по вкладу -1 місяць. Внесення ним вкладу в сумі 125000 доларів США підтверджується клієнтською випискою до договору від 03.12.2014 року. Пунктом 1 договору визначено, що позивач має право поповнювати вклад, а п.6 якщо позивач не заявив про бажання розірвати вклад по закінченню строку, вклад автоматично пролонгуєтсья ще на один строк. Строк вкладу пролонгується неодноразово без явки позивача до відповідача. Ним неодноразово здійснювалося поповнення вкладу готівковими коштами через касу, а саме: 22.11.2010 року на суму 5000,00 доларів США; 23.11.2010 року на суму 5000,00 доларів США; 24.11.2011 року на суму 7700,00 доларів США; 26.11.2010 року на суму 5000,00 доларів США; 16.12.2010 року на суму 5000,00 доларів США; 19.01.2011 року на суму 10000,00 доларів США; 04.07.2011 року на суму 4000,00 доларів США ; 01.10.2012 року на суму 10000,00 доларів США; 10.10.2012 року на суму 55600,00 доларів США ; 29.10.2012 року на суму 3000,00 доларів США ; 17.12.2012 року на суму 20000,00 доларів США; 19.12.2012 року на суму 8000,00 доларів США ; 27.06.2013 року на суму 2000,00 доларів США ; 16.09.2013 року на суму 1000,00 доларів США ; А також перерахуванням з одного рахунку, відкритого на його імя, на рахунок № 2635460798013, відкритий за договором: 30.01.2012 року на суму 4700,00 доларів США; 03.05.2012 року на суму 5000,00 доларів США ; 23.07.2012 року на суму 5000,00 доларів США ; 03.06.2013 року на суму 2000,00 доларів США ; 29.07.2013 року на суму 5000,00 доларів США ; 16.10.2013 року на суму 2000,00 доларів США Таким чином, вклад неодноразово поповнювався, оскільки він не виявляв бажання отримати суму вкладу по закінченню строку вкладу і за період з 19.11.2010 року по 16.10.2013 року поповнив рахунок, внаслідок чого загальна сума вкладу склала 290000,00 доларів США. Нараховані відсотки в сумі 68660,00 доларів США 08 центів йому було виплачено. Залишок несплачених нарахованих відсотків складає 2002,19 доларів США. Вся зазначена інформація підтверджується клієнтською випискою до договору та довідкою №51649214 від 20.10.2014 року. 29.05.2015 року він звернувся до відповідача із заявою про дострокове повернення йому коштів, що розміщені на рахунку №2635460798013, відкритому на його імя за договором №SAMD01000712970898 (Вклад «Депозит VIP» на 12 міс.) від 19.11.2010 року, однак ним отримано відповідь про те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинив свою діяльність в АР Крим та місті Севастополі та просив вибачення за незручності, таким чином, фактично відмовив йому у достроковому розірванні договору і поверненні вкладу, чим порушив його права як споживача банківських послуг. Оскільки відповідач не повернув суму вкладу та не сплатив суму нарахованих відсотків, просив стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу і нарахованих відсотків в сумі 292002,19 доларів США. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позов із зазначених у ньому підстав, доповіла по його суті та просила задовольнити повністю. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем у підтвердження своїх вимог не наданого ощадної книжки або іншого документу, що підтверджував би внесення позивачем коштів у сумі 125000,00 доларів США на депозитний рахунок. Клієнтська виписка та довідка не підтверджені їх оригіналами. Довідка містить підпис і печатку Кримського РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак зазначений підрозділ ліквідований ще 15.05.2014 року, яким чином він міг видати довідку від 20.10.2014 року, є незрозумілим, тому, на його переконання, не можуть бути прийняті судом як належний доказ. Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу філії Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та згідно Федерального Закону «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках і відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим на території міста федерального значення Севастополя» за рахунок майна Банку здійснюється компенсація вкладникам. Можливо, позивач вже отримав ці кошти. Додатково пояснив, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не може надати суду виписку по вкладному рахунку позивача, щодо якого виник спір, оскільки сервер було вкрадено, як і оригінали усіх документів, тому на виконання ухвали суду були надані виписки, але це інші рахунки [PERSON] .Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, у судовому засіданні було встановлено,\~\~що 19 листопада 2010 року між позивачем та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК" у Кримському регіональному відділенні банку в м.Севастополі був укладений договір №SAMD01000712970898 (Вклад «Депозит VIP» на 12 міс.) про залучення внеску на депозитний рахунок №2635460798013 на строк 12 місяців у сумі 125\~000,00 доларів США із нарахуванням процентної ставки в розмірі 9% річних, що підтверджується копією вказаного договору, оригінал якого надавався суду представником позивача для огляду та засвідчення копії договору. Як вбачається з умов договору, зокрема, п.1 та п.6, вкладник має право поповнювати свій вклад, та якщо по закінченню строку не заявив про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на оди строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки в [PERSON]. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Відсотки за час нового строку вкладу нараховується на суму вкладу за процентною ставкою даного найменування і строку, що діє в Банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до договору. Згідно клієнтської виписки по вказаному договору, роздрукованої позивачем з програми «Приват24», [PERSON] за період з 19.11.2010 року по 16.10.2013 року неодноразово поповнювався вклад шляхом внесення готівки через касу банку та перерахуванням з картрахунку, внаслідок чого загальна сума вкладу склала 290 000,00 доларів США. Суми поповнень та дати їх здійснення позивачем вказані в позовній заяві та відповідають даним виписки в хронологічній послідовності. З цієї ж виписки вбачається, що 19 числа кожного місяця, починаючи з 19.12.2010 року по 19.02.2014 року на суму вкладу нараховувалися відсотки, які наступного дня виплачувалися вкладнику. Останнє нарахування відсотків відображене у виписці за 19.03.2014 року в сумі 2002,19 доларів США, які не виплачені, та загальна сума вкладу разом з відсотками зазначена в розмірі 292 002,19 доларів США. Крім цього, позивачем до позову долучено копію довідки №51649214 від 20.10.2014 року з відтиском печатки та за підписом начальника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ, в якій вказано, що станом на 20.10.2014 року [PERSON] має в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні рахунки, зокрема, №2635*******13 Депозит VIP на 12 міс. з сумою коштів на рахунку 292002,19, валюта рахункуUSD. Судом встановлено, що 29.05.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розблокування і повернення йому грошових коштів з рахунку депозитного вкладу №2635460798013, однак листом №20.1.0.0.0/7-20150529/1156 від 03.06.2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив, що через політичні події в країні виникли складнощі з обслуговування депозитів і рахунків, відкритих у кримських відділеннях ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та про те, що відповідно до постанову НБУ №260 від 06.05.2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинив свою діяльність в Криму. Разом з тим запевнив його, що [PERSON] робить все можливе для врегулювання ситуації і вирішення юридичних питань з виплати вкладів, в т.ч. в міжнародних судах. Відповідно до ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами [PERSON] банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. У ч.1 ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать Закону, держава не втручається у здійсненні власником права власності, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми ч.1 ст.1058 ЦК України встановлюють, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У ч.3 ст.1058 ЦК України вказано, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (гл.72 ЦК). За частиною першою статті 1060 ЦК, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ст.1068 ЦК України Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Частиною ч.1 ст.1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Тому, суд вважає, що припинення діяльності філії банку на тимчасово окупованій території АР Крим не впливає на обсяг зобов'язань банку, оскільки договори банківського вкладу були укладені з Банком, а не з філією, яка відповідно до ч.3 ст.95 ЦК України та ч.4 ст.64 ГК України не є юридичною особою. Покладення на філію Банку відповідальності щодо неповернення грошових коштів за договорами банківського вкладу не ґрунтується на нормах Закону, зокрема ст.95 ЦК України. Відповідно до п.2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою [PERSON] банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів [PERSON] банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів. Відповідно до п.2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою [PERSON] Банку України №566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів. Таким чином, відкриття банківських рахунків та облік на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком саме Банку. Пунктом 3.3 [PERSON] 3 Положення № 516 визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту), незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом поставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Із довідки Кримського регіонального управління Банку № 51649214 від 20.10.2014 року та клієнтської виписки по договору №SAMD01000712970898 Депозит VIP на 12 міс., валюта USD, слідує, що на рахунку [PERSON] в ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» станом на 20.10.2014 року, є рахунок 2635*******13 за вкладом «Депозит VIP на 12 міс.» з грошовими коштами на суму 292002,19 доларів США. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти прийняття судом цих копій як належних доказів, оскільки, як він пояснював, довідка видана після прийняття Банком 15.05.2014 року рішення про припинення "Кримського регіонального відділення ПАБ КБ "Приватбанк", а позивачем не надано суду оригіналів касових квитанцій про прийняття від [PERSON] грошових коштів по вкладу. Відповідно до ч.1 ст.64 письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Належними будуть докази, які мають значення для справи, тобто мають властивість підтвердити взаємопов'язані з ним істотні обставини і які у відповідності з нормою матеріального права створюють фактичну основу спірних правовідносин. Вони входять до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуються значущістю фактів для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормам матеріального права. Суд звертає увагу на те, що представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів останньої (ч. 2 ст. 95 ЦК). Представництво діє за межами знаходження юридичної особи від її імені. Діяльність представництва обмежується виключно представницькими функціями (укладання угод, здавання-приймання продукції тощо).Відокремлений підрозділ не є юридичною особою. Юридична особа несе повну юридичну відповідальність по зобов'язанням, що виникають з діяльності її відокремленого підрозділу. Філія ліквідується за рішенням відповідного органу управління юридичної особи, уповноваженого на це статутом (наприклад, щодо акціонерних товариств таке рішення приймається загальними зборами акціонерів та оформлюється протоколом загальних зборів (ст.41 Закону N 1576-XII). Отже чинне законодавство передбачає право юридичної особи, в порядку визначеному законом, з власної ініціативи закрити філію/відокремлений підрозділ, в тому числі, якщо виникає така необхідність. Рішення про ліквідацію, як і про створення, філії оформлюється протоколом чи наказом. Філії являють собою відокремлені підрозділи юридичної особи, що виступають від імені цієї юридичної особи за дорученням, яке видається їх керівникам (ч. 2 ст.95 ЦК). Керівники цих відокремлених підрозділів призначаються юридичною особою і діють на підставі довіреності. Для здійснення діяльності керівникам філій (відокремленого підрозділу) видається генеральна довіреність, за якою вони вправі укладати угоди від імені юридичної особи, що їх створила, у межах наданих їм повноважень. Представник - особа, уповноважена здійснювати юридично значимі дії від імені та в інтересах того, кого представляють. Представництво припиняється у разі скасування довіреності особою яка її видала (ст.248 ЦК). Згідно пункту 5 Постанови НБУ від 06.05.2014 № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя", банки, перелік яких наведено у додатку до цієї постанови, повинні припинити діяльність відокремлених підрозділів, які розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити [PERSON] України. До переліку відокремлених підрозділів включено й "Кримське регіональне відділення ПАБ КБ "Приватбанк". 27 травня 2014 року [PERSON] України надав роз'яснення (№ 18-311/26311) щодо діяльності банків на тимчасово окупованій Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя з приводу реалізації зазначеної Постанови НБУ. Як слідує із роз'яснень, у відповідності до вимог статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" під банківською діяльністю розуміється залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. Згідно із частиною 1 статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Отже, з дня набрання чинності Постанови № 260 від 06.05.2014 року відокремлені підрозділи банків втрачають право на здійснення усіх видів діяльності банків, передбачених статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та внутрішніми положеннями банків. Водночас, згідно із вимогами пункту 5 Постанови № 260 відокремлені підрозділи банків України, розташовані в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, до їх закриття можуть здійснювати інші операції, які не є банківською діяльністю в розумінні частини третьої статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та не свідчать про продовження банківської діяльності на тимчасово окупованій території. Зокрема, відокремлені підрозділи банків, що знаходяться в процедурі припинення їх діяльності та закриття на території Автономної Республіки Крим та місті Севастополі, можуть приймати кошти від фізичних осіб-позичальників для виконання ними своїх зобов'язань перед банками, якщо такі операції є закінченням технологічного циклу конкретних кредитних операцій, виплачувати кошти за вкладами, в т. ч. у разі дострокового їх виконання на вимогу вкладників, тощо. Окрім того, [PERSON], має право здійснювати також діяльність щодо надання консультаційних та інформаційних послуг щодо банківських та інших фінансових послуг ст.47 ч.6 Закону). Таким чином, з дня набрання чинності Постановою № 260 банки України мали припинити здійснювати банківську діяльність на території тимчасово окупованої Російською Федерацією Автономної Республіки Крим та м.Севастополя та вжити заходів із закриття розташованих там відокремлених підрозділів і виключення їх з Державного реєстру банків. При цьому, датою закриття відокремленого підрозділу банку, розташованого на території тимчасово окупованої Російською Федерацією Автономної Республіки Крим, вважається дата виключення відповідного відокремленого підрозділу банку з Державного реєстру банків. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що довідка, на яку посилається позивач, видана не уповноваженою особою та після закриття відокремленого підрозділу у порядку вище наведеному. [PERSON] не підтвердив будь-яким чином, що між ним та позивачем не укладався спірний договір вкладу, не відкривався рахунок за цим договором, не надходили грошові кошти до банку та документів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням. Суд враховує, що позивачем до позову долучено роздруковану з «Приват24» електронну клієнтську виписку по депозитному рахунку, що відповідає умовам укладеного між позивачем і відповідачем договору, а саме: пунктом 16 якого передбачено, що баланс по вкладу Ви (тобто [PERSON]О.) може узнати в Приват24, в терміналі самообслуговування (меню « Мої депозити» - детальніше), направивши смс з номером рахунку депозиту (26354607998013) на номер 10060, скориставшись мобільним додатком «СМС-банк (опція «Баланс по депозиту»), чим позивач і скористався, та з якої вбачається, що він здійснював операції на внесення до Банку грошових коштів, про які він згадує в позовній заяві, й вони не суперечать інформації про відкриття позивачем депозитного рахунку, яка одержана ним у Філії та самому оригіналу договору. Навпаки, суд критично ставиться до позиції представника відповідача з приводу неможливості надання Банком для суду виписки по депозитному рахунку позивача, щодо якого виник спір, враховуючи його пояснення про те, що сервер та оригінали документів було вкрадено окупаційною владою, однак всупереч цьому відповідачем надані виписки по іншим двом рахункам позивача, відкритих в Кримській філії та які не стосується спору, з описами транзакцій, здійснених Севастопольською філією ПРИВАТБАНКУ, відділення №2. Пояснити суду таку вибірковість та ненадання потрібної виписки представник відповідача не зміг. Тому суд вважає твердження представника відповідача про неналежність доказів на підтвердження наявності договірних відносин між сторонами, а також розміру грошових коштів є необґрунтованими, оскільки саме відповідач не виконав зобов'язання по наданню інформації на ухвалу суду щодо витребування доказів. Хоча у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем, з урахуванням судової практики, що вже склалася, надано достатньо доказів у підтвердження внесення ним вкладу з урахуванням його поповнень на загальну суму 290000,00 доларів США та невиконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого обовязку щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків в розмірі 2002,19 доларів США, а всього 291002,19 доларів США, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати, розмір якого становить 3654,00 грн. за ставками, встановленими на день подання позову.

Outcome: approved