Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад і її лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON], яка є недієздатною, доставлена до психіатричного закладу 13.06.2016 на згодою її опікуна. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка оглянула хвору 14.06.2016 підтвердила, що [PERSON] страждає на органічний розлад головного мозку внаслідок ДЦП з судомним синдромом, а тому потребує лікування в умовах стаціонару. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічній розлад, а тому її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Законний представник хворої - [PERSON] заяву головного лікаря ХОПЛ №1 підтримав та пояснив, що останнім часом стан [PERSON] погіршився, а тому просить госпіталізувати її до психіатричного закладу. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворої. Заслухавши пояснення представника лікарні та законного представника хворої, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що 13.06.2016 [PERSON], яка є недієздатною, була доставлена в ХОПЛ №1 за направленням Виноградівського психоневрологічного інтернату і госпіталізована до психіатричного закладу за згодою директора вказаного закладу, який є опікуном хворої. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хвору 14.06.2016, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на органічний розлад головного мозку внаслідок ДЦП з судомним синдромом, що проявляється у важкодоступності мовному контакту, загальмованості, тривожності, невиконанні інструкцій, наявності судомних нападів з втратою свідомості, відсутності критичних можливостей. Дані обставини підтверджуються: рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31.01.2007, яким [PERSON] визнано недієздатною; рішенням виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Ярмолинецького району від 26.02.2009 №14 "Про призначення опікуна над підопічними Виноградівського психоневрологічного інтернату, що визнані судом недієздатними"; висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 14.06.2016, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар, медичною картою стаціонарного хворого №3893 від 13.06.2016. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар. На підставі ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 01.06.2016 №2-рп/2016;

Outcome: approved