Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, третя особа - Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації. В позовній заяві зазначено, що позивач перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою по справі з 2005 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей : доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З 2014 року діти проживають зі мною, оскільки відповідачка зловживає спиртні напої, веде асоціальний спосіб життя, долею дітей не цікавиться та не піклується про їх здоров"я, фізичний та розумовий розвиток, не надає матеріальної допомоги . Позивач самостійно займається вихованням дітей та вони знаходяться на його утриманні. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки доходу відповідачки до їх повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму щомісяця на дітей до досягнення ними повноліття.. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], оскільтки вважає, що з батьком дітям буде краще. Зазначає, що не має можливості утримувати дітей так як не працює, вихованням дітей не займається, з 2014 року мешкає окремо. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та суду пояснила, що з 2014 року мати, [PERSON], вихованням, утриманням, лікуванням та розвитком дітей не займається, їх долею, життям та здоров'ям не цікавиться, не проявляє до них батьківської турботи та уваги, безвідповідально відноситься до майбутнього своїх дітей, добровільної матеріальної допомоги не надає. Наразі, малолітні донька та син проживають разом зі своїм батьком, [PERSON], який займається їх вихованням, навчанням, утриманням, лікуванням, розвитком та оздоровленням. Таким чином, вважає, що [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей. Тому, враховуючи інтереси [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON]. Вислухавши позивача та відповідача, представника третьої особи, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити , яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбу з 2005 року. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] записані батьком та матір"ю неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчить долучені до матеріалів справи копії свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції ( а.с. а.с. 7-8). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача від 26 січня 2016 року встановлено, що санітарний стан помешкання задовільний, в будинку чисто, є всі необхідні меблі та речі побуту, у дітей окремі ліжка, в наявності іграшки, книги, одіг та взуття в чистому вигляді (а.с. 10). Згідно довідки № 18/0229 від 18.01.2016 року, виданою Мирнодолинською сільською радою Олександрівського району Донецької області, позивач [PERSON] проживає разом з дітьми -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до характеристики, наданої Мирнодолинським НВК Олександрівського району Донецької області за № 46 від 19.01.2016 року, [PERSON] навчається у 4 класі Мирнодолинського НВК. Із долученої до матеріалів справи характеристики вбачається, що [PERSON] проживає разом із батьком, останній приділяє достатню увагу вихованню і розвитку дитини. Мати не проживає з дитиною, на батьківські збори не приходить, не цікавиться успіхами дитини ( а.с. 21). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації від 04 лютого 2016 року № 01/15-47 мати дітей - [PERSON], [INFO], ніде не працює, не займається вихованням, утриманням та фізичним розвитком дітей. На даний час покинула своїх дітей, проживає з іншою особою та разом зловживають спиртні напої, постійно в нетверезому та неадекватному стані, більше року не проживає з дітьми. Відповідачка [PERSON] перебуває на "Д" обліку у лікаря-нарколога з приводу синдрома залежності від алкоголю.(а.с. 17). Відповідно до побутової характеристики Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, часто залишала дітей без догляду, на теперішній час за дітьми доглядає їх батько (а.с. 11). Позивач по справі [PERSON] за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, працює у ФОП "[INFO]" трактористом, займається вихованням дітей, алкогольні напої не зловживає (а.с.12-13). Згідно ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі не виявляють до своїх малолітніх дітей батьківського піклування, оскільки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Маючи можливість скористатися своїм шансом змінити ставлення до дітей та почати пікуватися ними та приділяти їм належну увагу, під час судового розгляду відповідачка питання про позбавлення її батьківських прав такою можливістю не скористалися, визнавши позовні вимоги в повному обсязі, тим самим ще раз підтвердивши своє байдуже ставлення до рідних дітей та не бажання займатися їх вихованням. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнення з відповідачки на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідачки щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідачка позовну заяву визнали в повному обсязі, при цьому судом, відповідно до ст. 174 ЦПК України, з урахуванням вищевикладеного, вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд звільняє позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч. 1, 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч 3. ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved