Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним цивільним позовом, в якому просила суд визнати недійсним договір поруки № 238918 від 29.05.2009 року, як правочин, що не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю між нею як позивачем та відповідачами: 1. Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та 2. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» з дати зазначеної в Договорі поруки № 238918 тобто з 29.05.2009 року. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 25 листопада 2019 року, їй з рішення Саксаганского районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року стало відомо про те, що частково задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (на цей час Акціонерне товариство «Укрсиббанк») до неї та інших відповідачів: [PERSON] (боржник за основним зобов`язанням - кредитним договором), [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11380274000 від 06.08.2008 року в загальному розмірі 10 232,69 (десять тисяч двісті тридцять два доларів США 69 центів). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року за апеляційною скаргою відповідача [PERSON] змінено та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, а в іншій частині судове рішення залишено без змін. Стосовно вимог заявлених банком безпосередньо до неї, та які витікають з договору поруки від 29.05.2009 р. № 238918, просить врахувати наступні обставини. Спірний кредитний договір поруки вона не підписувала, з цим договором, а також з договором кредиту та додатковими угодами до нього вона ознайомлена не була. Їй взагалі невідомо, яким чином копії її документів фігурують у банківській справі. Ні її чоловік - [PERSON] ні вона особисто не передавали копії її документів до банківських установ, ні [PERSON] , а самого [PERSON] вона ніколи в житті не бачила та не була із ним знайома, так як на час укладення договору поруки вона знаходилась разом із своїм чоловіком у м. Запоріжжя, а потім постійно (і до цього часу) проживає у м. Кам`янське (Дніпродзержинськ). Таким чином, про вчинення угоди від її імені та її умови їй нічого не було відомо і вона не брала на себе будь-яких зобов`язань перед банком, не була обізнана з умовами договору, не отримувала жодних документів від банку як на підтвердження факту укладення договору, так і щодо обов`язку його виконання. 10.02.2020 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства "Укрсиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", треті особи без самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору поруки. 24.02.2020 року, ухвалою суду прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання. 24.03.2020 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повністю не визнав позовні вимоги, зазначивши наступні обставини. 06.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11380274000, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 29 627 доларів США строком до 05.08.2015 року зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 14% річних з можливістю її перегляду та зміни в порядку, встановленому договором та законом. Забезпеченням виконання кредитних зобов`язань [PERSON] виступала в тому числі порука [PERSON] за договором поруки №238918 від 29.05.2009 року. Так, за умовами п.п. 1.1-1.2 договору поруки, поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитом, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11380274000 від 06.08.2008 року. Підписанням договору поручитель підтвердив свою обізнаність з умовами кредитного договору, зокрема: сумою основного боргу - 29 627 доларів США; процентною ставкою - 14%, якщо згідно умов кредитного договору не буде встановлено іншу; термін виконання зобов`язань - до 05.08.2015 року. Крім того, п.2.1 договору поруки визначено, що у випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін, які не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін. Свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ - УкрСиббанк - виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Натомість останній в порушення умов договору свої зобов`язання припинив належним чином виконувати починаючи з жовтня 2013 року, у зв`язку з чим банком реалізовано право вимоги дострокового повернення кредиту. Так, 03.11.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» направило позичальникові та поручителям вимоги про дострокове погашення заборгованості, облікованої станом на 12.01.2015 року в загальному розмірі 10 239,69 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту (тіло) - 8 395,66 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 132 298,52 грн.; по процентам - 1 837,03 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 28 947,85 грн., а також нараховану пеню в сумі 14 503,62 грн. Оскільки направлені банком вимоги на адресу відповідачів останніми ігноруються, представник позивача, діючи від імені та в інтересах ПАТ «УкрСиббанк» звернулись до суду з позовом про стягнення заборгованості. У зв`язку з укладенням договору факторингу №17 від 20.04.2015 року, права грошової вимоги за кредитним договором № 11380274000 від 06.08.2008 року перейшли від первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» до нового - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», яке вступивши у справу як дійсний кредитор та позивач, пред`явлені вимоги підтримало. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 11380274000 від 06.08.2008 року, станом на 12.01.2015 року, в загальному розмірі 10 232 долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом - 8 395 доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом - 1 837 доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню, в загальному розмірі 14 503 грн. 62 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 11380274000 від 06.08.2008 року, станом на 12.01.2015 року, в загальному розмірі 10 232 долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом - 8 395 доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом - 1 837 доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню, в загальному розмірі 14 503 грн. 62 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 11380274000 від 06.08.2008 року, станом на 12.01.2015 року, в загальному розмірі 10 232 долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом - 8 395 доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом - 1 837 доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню, в загальному розмірі 14 503 грн. 62 коп. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , з кожного окремо в рівних частках, на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», по 439 грн. 37 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в дохід держави недоплачену суму судового збору 12 грн. 10 коп. В подальшому постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2019 року, постановив: Апеляційну скаргу відповідача [PERSON] - залишити без задоволення. Апеляційну скаргу відповідача [PERSON] задовольнити частково. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Щодо позовних вимог [PERSON] ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" зазначено наступне. У договорі поруки вказано, особисті данні позивача, які може надати лише вона особисто, в позовній заяві не вказано яким чином персональні дані позивача було отримано сторонніми особами, також не вказано хто ще мав доступ для такої інформації, щоб використати при укладенні договору поруки. Підписи на договорі поруки, надзвичайно подібні до підпису позивача який вказано в паспорті. Посилання позивача, що вона станом на дату укладення договору поруки 20.05.2009 року, не могла бути в [ADDRESS] є не переконливим доказом, адже не надано жодних доказів де в цей час перебувала Позивач та чому не могла перебувати саме в. Кривий Ріг. Позивач вказує, що місцем реєстрації проживання є [ADDRESS] , проте згідно відмітки в паспорті за вказаною адресою вона зареєстрована, лише починаючи з 29.11.2018 року. Вважають, що позивач не надала жодних доказів недійсності правочину договору поруки, всі посилання в позовній заяві зводяться, до того що позивач не підписувала договір поруки, разом з цим в договорі вказані її персональні дані, які не можуть знати сторонні особи. ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» наголошує, що договір поруки був укладений між позивачем та АТ «Укрсиббанк». Отже, на момент укладення договору поруки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ -ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ не було стороною правочину, а відтак не повинно бути відповідачем по справі, в наслідок вище викладеного ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ має бути залучено до розгляду справи виключно як третя особа. Просять суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви [PERSON] до АТ «Укрсиббанк», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору поруки. 25.05.2020 року від третьої особи [PERSON] до суду надійшли його письмові пояснення по справі, в яких він просив ухвали рішення яким задовольнити позовні вимоги позивача і визнати недійсним договір поруки. У своїх поясненнях зазначив, що засвідчує, що вказаний договір поруки [PERSON] не підписувала, з цим договором а також договором кредиту та додатковими угодами до нього вона ознайомлена не була. Вказує, що ним з позивачем взагалі невідомо, яким чином копії їх документів фігурують у банківській справі. Ні його дружина - [PERSON] , ні він особисто не передавали копії своїх документів ні до банківських установ, ні [PERSON] , а самого [PERSON] - [PERSON] ніколи в житті не бачила та не була із ним знайома. Зазначає, що у копії договору поруки № 238918 від 29.05.2009 року зазначено, що його підписано з однієї сторони від імені АКІБ «УкрСиббанк» начальником відділення № 43, яке розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лісового, 11, а з другої сторони [PERSON] , як поручителем. Однак, у вказаний період, [PERSON] фізично не могла знаходитись у м. Кривому Розі, так як перебувала разом з ним у м. Запоріжжя, де він працював на той час начальником слідчого управління прокуратури Запорізької області, що підтверджується табелем з обліку використання робочого часу прокуратури Запорізької області за травень 2009 року, відповідно до якого 29 травня 2009 року для начальника слідчого управління прокуратури Запорізької області [PERSON] було робочим днем та в табелі відсутні відмітки про його відсутність в цей день на роботі, а самостійно приїздити до м. Кривого Рогу ні 29 травня 2009 року, ні в будь-який інший день [PERSON] фізично не могла, і в цьому не було ніякої необхідності. 25.05.2020 року позивачем подано клопотання про витребування доказів та призначення почеркознавчої експертизи відносно договору поруку від 29.05.2009 року № 238918. За ухвалою суду від 25.05.2020 року, 16.06.2020 року до суду надійшли пояснення представника відповідача - директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" Правник О.П. про неможливість надання до суду оригіналів витребуваних доказів внаслідок втрати документів, що підтверджується Актом про встановлення факту відсутності документів, доданим до пояснень. Сторони в підготовче засідання не з`явились. Від представника відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Позивачем [PERSON] і третьою особою [PERSON] надані заяви про проведення підготовчого засідання без їх участі. Клопотання про призначення експертизи не підтримують. 28 липня 2020 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Склад учасників справи залишено не змінним.Долучено до матеріалів справи надані позивачем копії поштових квитанцій про відправку іншим учасникам заявлених нею клопотань, копію заяви про скоєння кримінального правопорушення та копію витягу з ЄРДР від 25.05.2020 року. У судове засідання сторони не з`явились, від позивача [PERSON] , відповідача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", третьої особи [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю. З урахуванням викладених сторонам позицій у позові, відзиві та заявах по суті справи, відсутність клопотань сторін щодо прийняття особистої участі в судовому засіданні, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Як визнано сторонами, встановлено раніше судовими рішенням та підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-20) У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 06.08.2008 року між Акціонерним Комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11380274000, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 29 627 доларів США строком до 05.08.2015 року зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 14% річних з можливістю її перегляду та зміни в порядку, встановленому договором та законом. Порядок погашення кредиту сторонами погоджено шляхом внесення щомісячних платежів з 01 по 10 число включно кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Додатковою угодою №1 від 29.05.2009 року п.2.1 кредитного договору викладено в новій редакції. Забезпеченням виконання кредитних зобов`язань [PERSON] виступала порука [PERSON] за договором поруки №221811 від 06.08.2008 року, [PERSON] за договором поруки №238917 від 29.05.2009 року, та [PERSON] за договором поруки №238918 від 29.05.2009 року. Відповідно до умов договорів поруки, поручителі зобов`язалися відповідати солідарно з позичальником [PERSON] в повному обсязі усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит в обумовленому розмірі шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Натомість останній в порушення умов договору свої зобов`язання припинив належним чином виконувати починаючи з жовтня 2013 року, у зв`язку з чим банком реалізовано право вимоги дострокового повернення кредиту. Так, 03.11.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» направило позичальникові та поручителям вимоги про дострокове погашення заборгованості, облікованої станом на 12.01.2015 року, в загальному розмірі 10 239,69 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту (тіло) - 8 395,66 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 132 298,52 грн.; по процентам - 1 837,03 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 28 947,85 грн., а також нараховану пеню в сумі 14 503,62 грн. Оскільки направлені банком вимоги на адресу відповідачів останніми ігноруються, представник позивача, діючи від імені та в інтересах ПАТ «УкрСиббанк», вимушений звернутись до суду з даним позовом. У зв`язку з укладенням договору факторингу №17 від 20.04.2015 року, права грошової вимоги за кредитним договором № 11380274000 від 06.08.2008 року перейшли від первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» до нового - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2015 року по справі № 214/830/15-ц замінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року по справі № 214/830/15-ц позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 11380274000 від 06.08.2008 року, станом на 12.01.2015 року, в загальному розмірі 10 232 долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом - 8 395 доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом - 1 837 доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню, в загальному розмірі 14 503 грн. 62 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 11380274000 від 06.08.2008 року, станом на 12.01.2015 року, в загальному розмірі 10 232 долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом - 8 395 доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом - 1 837 доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню, в загальному розмірі 14 503 грн. 62 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (кредитним договором) № 11380274000 від 06.08.2008 року, станом на 12.01.2015 року, в загальному розмірі 10 232 долари США 69 центів, яка складається із заборгованості: за кредитом - 8 395 доларів США 55 центів, по процентам за користування кредитом - 1 837 доларів США 03 центи, а також стягнуто пеню, в загальному розмірі 14 503 грн. 62 коп. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , з кожного окремо в рівних частках, на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», по 439 грн. 37 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнутио з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в дохід держави недоплачену суму судового збору 12 грн. 10 коп. В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено. Про вказане рішення суду [PERSON] було відомо та вона приймала участь у справі в суді першої інстанції та на стадії апеляційного перегляду рішення суду за апеляцією її чоловіка [PERSON] . Крім цього, згідно тексту рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року по справі № 214/830/15-ц, зазначено, що: "Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо подали заперечення проти позову (в порядку ст.128 ЦПК України редакції, діючої на той момент), в яких просили відмовити в задоволенні пред`явлених позовних вимог (т.1 а.с.125-137). Свої заперечення мотивували тим, що в п.1.1 кредитного договору № 11380274000 від 06.08.2008 року вказано, що Графік погашення кредиту є невід`ємним додатком до кредитного договору, однак до позовної заяви банком його не було долучено, що викликає сумнів в його наявності загалом. Зауважили, що відсутність цього додатку в силу ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.5, 46, 49 ЦК України тягне за собою визнання кредитного договору недійсним. Відповідно до п.2.1 договорів поруки №238917 №238918, укладених 29.05.2009 року між ними та ПАТ «УкрСиббанк», встановлено, що кредитор вправі змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, однак про це він повинен повідомляти поручителів з оформленням таких змін додатковою угодою. Так, банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку за користування кредитом з 14% на 28%, про що поручителів не повідомив, тим самим збільшив обсяг їх відповідальності, що, на їх переконання, є підставою для визнання поруки припиненою відповідно до ст.559 ЦК України. Окремо зауважили, що хоча й кредитний договір між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено на видачу кредиту в іноземній валюті, фактично кредит він отримав у національній валюті України - гривні. При цьому, оспорюваний ними правочин укладався за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, встановленої Законом України від 22.09.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». Таким чином, відповідачі вважають, що умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долару США суперечать ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». У цьому випадку ПАТ «УкрСиббанк», починаючи з 16.10.2011 року, повинен був перерахувати укладений кредитний договір на національну валюту України - гривню, та в подальшому погашати кредитні зобов`язання у цій валюті без прив`язки до долару США. Надану позивачем вимогу про дострокове погашення заборгованості вони не отримували, а доказів вручення їм такої вимоги банком суду не надано. З огляду на наведене, відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважають, що їх порука є припиненою та не має жодної юридичної сили, у зв`язку з чим підстави для стягнення з них кредитної заборгованості солідарно з позичальником [PERSON] відсутні." Із зазначеного, зокрема письмових позицій [PERSON] і її чоловіка [PERSON] по справі № 214/830/15-ц, вбачається, що [PERSON] не заперечувала факт укладення нею договору поруки, а оспорювали його умови, порядок розрахунку, процентні ставки і вважала договір поруки припиненим. У той же час жодного разу не вказувала, що не знайома з [PERSON] яким укладено основний кредитний договір, не зазначала про необізнаність щодо укладеного нею договору поруки чи користування її особистими документами іншими особами. 05.11.2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) апеляційну скаргу відповідача [PERSON] - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу відповідача [PERSON] - задоволено частково. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю " ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ ", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.В іншій частині рішення суду залишено без змін. Також, апеляційним судом встановлено, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року по справі № 214/830/15-ц в апеляційному порядку не оскаржувалось. За даними ЄДРСР України, постанова Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) від 05.11.2019 року в касаційному порядку не оскаржувалась, Дата набрання законної сили - 05.11.2019 року. Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що вона не знала про свої кредитні зобов`язання перед банком, не надавала свої персональні дані та не підписувала оскаржуваний договір поруки. Як встановлено судом, представлені позивачем докази щодо кримінального провадження №12020040790000620 від 25.05.2020 року за ч.1 ст.358 КК України, яке не закінчено на цей час і не підтверджено вироком суду, що набрав законної сили - які на думку позивача стосуються предмету доказування за даним позовом, не є підставою для визнання договору поруки недійсним або перегляду рішення у цивільній справі № 214/830/15-ц. Також, суд не визнає аргументованими доводи позивача, що вона знаходилась на роботі у чоловіка в м. Запоріжжя в день укладення оскаржуваного правочину та мешкала в м. Кам`янське і не мала змоги поїхати в м. Кривий Ріг на підписання правочину, оскільки ці доводи не підтверджені жодними доказами та відсутні відомості перебування її в прокуратурі м. Запоріжжя в день укладення правочину (не надані копії журналу відвідувачів прокуратури, повістки, листи, довідки, табель обліку робочого часу, тощо), а свідчення її чоловіка розцінюється судом як пояснення заінтересованої особи на її користь. На думку суду, зазначені позивачем обставини щодо відсутності підпису [PERSON] у договорі поруки, за своєю суттю заперечує її волевиявлення щодо досягнення згоди з іншою стороною договору (ПАТ «УкрСиббанк») з усіх істотних умов. Вказане свідчить про те, що оскаржуваний договір поруки позивач вважає неукладеним (тобто таким, що невідбувся), оскільки відсутнє вираження волі однієї з його сторін (ст. 202 ЦК України), а тому в судовому порядку визнання неукладеного правочину - недійсним, бути не може. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 постанови від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК України (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК України). Таким чином, твердження позивача про те, що наявні підстави для визнання договору поруки недійсним - є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що твердження позивача про те, що наявні підстави для визнання договору поруки недійсним - не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: partial