Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

07 липня 2017 року ТОВ "Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство "Присамар`є" звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 березня 2013 року ТОВ "Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство "Присамар`є" уклало договір оренди земельної ділянки № б/н з [PERSON] щодо земельної ділянки, кадастровий номер 1223285500:01:018:0136, розташованої на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Договір зареєстрований 28 квітня 2014 року у Реєстраційній службі Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний № 12719051 від 28 квітня 2014 року. Строк дії права оренди позивача, відповідно до вказаного договору, становить 10 років з дня державної реєстрації та зазначений договір не був достроково розірваний або визнаний судом недійсним. В березні 2017 року позивачу стало відомо від представників відповідача ТОВ "Орлівщина", що дана земельна ділянка на правах оренди належить їм, оскільки вони підписали договір оренди з власником землі, та надали інформаційну довідку про реєстрацію договору оренди, в якій вказано, що державний реєстратор Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] зареєструвала договір оренди цієї самої земельної ділянки кадастровий номер 1223285500:01:018:0136 з ТОВ "Орлівщина", рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 квітня 2016\~року, номер запису про інше речове право 14283744. Тобто була скасована Державна реєстрація договору оренди між позивачем та [PERSON] Звернувшись до реєстраційної служби Новомосковського району, позивач дізнався, що договір оренди, укладений між позивачем та [PERSON] був розірваний та на підставі цього і було зареєстровано оскаржуваний договір, однак надати копії цих угод про розірвання їм відмовили. [PERSON] ТОВ "Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство "Присамар`є" написано заяву про вчинення правопорушення до Новомосковського відділу поліції, яким відкрито 16 березня 2017\~року кримінальне провадження за № 12017040350000822 за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду надано слідчому дозвіл на виїмку вказаних угод про розірвання договору оренди та наступний договір оренди, після чого призначено почеркознавчу експертизу. Висновком почеркознавчої експертизи від 01 червня 2017 року встановлено, що підпис в угоді про розірвання договору оренди землі № б/н від 18 березня 2013 року, датованій 16 лютого 2016 року, в графі "Орендар: директор М.П." виконаний не [PERSON], а іншою особою, також акт приймання-передачі земельної ділянки також виконаний не ним. Крім того, враховуючи відсутність волі позивача на розірвання договору оренди відсутні підстави і для укладання договору оренди між відповідачами. У звязку з чим позивач просив суд визнати недійсною угоду про розірвання договору оренди землі № б/н від 18\~березня 2013 року, укладену 16 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство "Присамар`є" та [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 1223285500:01:018:0136 та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № б/н від 04 квітня 2016\~року, щодо земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,180 га, кадастровий номер 1223285500:01:018:0136, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орлівщина". Представник позивача ТОВ "Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство "Присамар`є" [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідачів [PERSON] та ТОВ "Орлівщина" [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 44). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, серії II-ДП № 134543 від 27 грудня 2001 року, [PERSON] К, є власником земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,180 га, кадастровий номер 1223285500:01:018:0136, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 15-16). 18 березня 2013 року між ТОВ "Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство "Присамар`є" та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки № б/н щодо земельної ділянки, кадастровий номер 1223285500:01:018:0136, розташованої на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Договір зареєстрований 25 квітня 2014 року у Реєстраційній службі Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 12719051 від 28 квітня 2014 року. Строк дії права оренди позивача, відповідно до вказаного договору, становить 10 років з дня державної реєстрації (а.с. 5-6, 7). Згідно копії угоди від 16 лютого 2016 року, укладеної між [PERSON] з однієї сторони та ТОВ "Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство "Присамар`є" в особі директора [PERSON] з іншої сторони, про розірвання договору оренди землі № б/н від 18 березня 2013 року, у відповідності до якої сторони прийшли до згоди розірвати вищезазначений договір, укладений раніше між сторонами. Вказана угода містить підписи осіб, вказаних, як "Полоса" та "[PERSON] П.". Також суду надано копію Акту приймання передачі земельної ділянки, укладеного між вказаними особами, який містить підписи осіб, вказаних, як "Полоса" та "[PERSON]П." (а.с. 8, 9). 04 квітня 2016 року між ТОВ "Орлівщина" та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки № б/н щодо земельної ділянки, кадастровий номер 1223285500:01:018:0136, розташованої на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з додатком та актами приймання-передачі. Строк дії права оренди позивача, відповідно до вказаного договору, становить 10 років з дня державної реєстрації (а.с. 10-11, 12, 13, 14). 18 квітня 2016 року державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] Дар'єю Дмитрівною проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1223285500:01:018:0136, укладеного між [PERSON] з ТОВ "Орлівщина" 04 квітня 2016 року, номер запису про інше речове право 14283744, у відповідності до якої ТОВ "Орлівщина" набуте право оренди земельної ділянки площею 4,180 га, кадастровий номер 1223285500:01:018:0136 терміном на 10 років (а.с. 15-16). Висновком експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи від 01\~червня 2017 року, проведеної за призначенням слідчого Донченко І. В. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 16 березня 2017 року за №\~12017040350000822 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.\~358 КК України встановлено окрім іншого, що підпис в угоді про розірвання договору оренди землі № б/н від 18 березня 2013 року, датованій 16 лютого 2016 року, в графі "Орендар: [PERSON]П…" виконаний не [PERSON], а іншою особою, також акт приймання-передачі земельної ділянки також виконаний не ним (а.с. 17-21). Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені особи. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" порушення вимог статті 4, так само як і недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди землі, є підставою для визнання договору недійсним. Частиною 1 статті 16 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Як передбачено ч. 1 та 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Оскільки відповідачами не доведено належність доказів, які підтвердили б факт укладання між позивачем та [PERSON] угоди про розірвання договору оренди від 18\~березня 2013 року у письмовій формі, підписання посадовою особою позивача зазначеної угоди, іншого волевиявлення позивача, спрямованого на припинення відносин між позивачем та [PERSON] з приводу оренди належної їй земельної ділянки є підставою для визнання зазначеної угоди недійсною. Так, згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тобто, недійсний договір не породжує для його сторін прав та обов'язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення під час його документального оформлення. Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно зі ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Позивач, як сторона у справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 10 ЦПК України, а відповідач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст. 11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи висновок суду про недійсність правочину, яким припинено право оренди позивача на земельну ділянку, належну [PERSON], у останньої на дату укладання правочину від 04 квітня 2016 року був відсутній належний обсяг повноважень, який би надавав їй право укладання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1223285500:01:018:0136 з іншими особами, ніж позивач, внаслідок чого вбачаються підстави і для визнання недійсним означеного договору, у звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved