Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі-позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з метю отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 09.10.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 %. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та "Тарифами Банку" складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх договірних зобовязань, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 22446 грн 13 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, згоден на розгляд справи в його відсутність. [PERSON] у судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково та просила зменшити пеню, врахувавши її майновий стан та розмір пені. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 09.10.2010 року, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його ви користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В зв"язку з невиконанням взятих на себе зобов"язань по кредитному договору станом на 05 червня 2017 року [PERSON] має заборгованість у сумі 22446,13 грн., з них: 3052,91 грн. тіло кредиту; 3038,72 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 14809,45 грн.- заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1045,05 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком. Відповідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім цього, правовими наслідками невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов є покладення на сторону обов'язків, передбачених ст. 611 ЦК України, зокрема сплати неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). З наданого банком розрахунку заборгованості вбачаються терміни погашення тіла кредиту і за який період, нарахування процентів та сплата процентів за користування кредитом. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення штрафу в сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 1045 грн. 05 коп.\~\~(процентна складова) з огляду на наступне. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням. Разом з тим, умовами договору передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України. Отже в цій частині вимоги банку задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення ч.2 ст.616 ЦК України передбачають право суду зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов"язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Оскільки нарахований банком розмір пені значно перевищує розмір боргу, пеня за прострочення зобов'язання в розмірі 14809 грн.45 коп. підлягає зменшенню до 3052 грн. 91 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп., відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 571 грн. 54 коп.

Outcome: partial