Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.11.2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення упущеної вигоди - відмовлено. 24.12.2014 року на вказане рішення суду від позивача [PERSON] надійшла апеляційна скарга. 14.01.2015 року ухвалою судді судової палати у циваільних справах апеляційного суду Полтавської області справа за апеляційною скаргою представника [PERSON] [PERSON] повернута до Кобеляцького районного суду Полтавської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було сплачено судовий збір. Відомості щодо звільнення [PERSON] від сплати судового збору відсутні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву у якій зазначила, що нею було сплачено судовий збір у визначеному законодавством розмірі, а саме 1% ціни позову та на підтвердження надала суду копію квитанції про внесення оплати 24.09.2014 року від імені [PERSON] та просить суд справу за апеляційною скаргою її представника [PERSON] на рішення Кобеляцького районного суду від 28.11.2014 року повернути до апеляційного суду Полтавської області без виконання. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] суду пояснив, що надана позивачем квитанція про сплату судового збору, де платником вказано [PERSON] не може вважатися належним доказом сплати судового збору та зазначив, що необхідно стягнути із позивача в дохід держави несплачений нею судовий збір. Суд, заслухавши представника відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає , що позивачем [PERSON] не надано належних доказів сплати нею судового збору за подачу позовної зави майнового характеру. Згідно з вказівками Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" встановлено : " п. 26. Законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. 27. Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку «одержувач» зазначити найменування територіального органу Державної казначейської служби України за місцем знаходження суду, який розглядає справу. Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору. Якщо у період між датою подання заяви (скарги) і датою надходження її до суду реквізити для сплати судового збору змінилися, то ця обставина не є підставою для залишення такої заяви (скарги) без руху. 28. Якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. " У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як предметом позову була упущена вигода в розмірі 60 973,10 грн., то із позивача [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави несплачений нею судовий збір в розмірі 609 грн. 73 коп. Згідно із п.4 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved