Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

02.11.2020 року [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, із змісту якого вбачається, що згідно свідоцтву про одруження серії [NUMBER] від 20.12.2003 року, виданому відділом реєстрації актів цивільного стану Роменського міського управління юстиції у Сумській області, [PERSON] , який народився [INFO] , та вона - [PERSON] , [INFO] , одружились 20.12.2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 20.12.2003 було зроблено запис за № 472. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Роменського міського управління юстиції у Сумській області. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.10.2013 у справі № 585/3530/13-ц, яке набрало законної сили 12.11.2013, шлюб між нею - [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 20.12.2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Роменського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 472, було розірвано (https://reyestr.court.gov.ua/Review/34495586) . 17.09.2007 між акціонерним комерційним банком "Форум" та [PERSON] був укладений іпотечний договір. Предметом договору виступали: п. 1.1. цей договір забезпечує виконання іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з укладеного ним з іпотекодержателем кредитного договору № 0160/07/17-N від 17.09.2007 року, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти в розмірі 30000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 16.09.2017 року. П. 1.2. предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідчено приватним нотаріусом Роменського нотаріального округу Проскурня Л. І. 14.09.2007 за номером 10, в книзі 92, зареєстрованому в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 6959661 від 15.09.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Роменським міжміським бюро технічної інвентаризації № 15937847. Згідно кредитному договору № 0160/07/17-N від 17.09.2007 року акціонерний комерційний банк "Форум" надав позичальнику - [PERSON] кредит у сумі 30000,00 доларів США строком по 16.09.2017 року. Відповідно до п. 3.2.2. розд. 3 цього ж договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов`язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов`язань. Разом з тим, згідно договору поруки від 17.09.2007 року вона - [PERSON] та акціонерний комерційний банк "Форум" уклали договір поруки про наступне: П. 1.1. поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 0160/07-17-N від 17.09.2007 року, який було укладено між кредитором та боржником, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов`язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 30000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 16.09.2017 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 11,5 % процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором. П. 2.1. поручитель зобов`язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиції (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. П.2.2 поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном. П. 2.3. кредитор зобов`язується письмово повідомити поручителя про невиконання боржником своїх зобов`язань. П. 2.4. поручитель не має права передавати свої зобов`язання по цьому договору третім особам без письмової згоди кредитора. П. 2.5. після виконання зобов`язань перед кредитором поручитель має право регресної вимоги до боржника. П. 3.1. у випадку невиконання зобов`язань по кредитному договору та цьому договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов`язання, то ПАТ "Банк Форум" звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області про стягнення з [PERSON] та з неї - [PERSON] заборгованості в порядку виконання кредитного договору № 0160/07/17-N від 17.09.2007 року. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2011 року у справі № 2-600/2011 заявлені позовні вимоги ПАТ "Банк Форум" були задоволені (https://reyestr.court.gov.ua/Review/19527997) . На підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2011 року у справі № 2-600/2011 був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Банк Форум" суму заборгованості за кредитним договором № 0160/07/17-N від 17.09.2007 року у розмірі 21467,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті (за курсом НБУ за 1 доларів США = 7,972500 грн. ) становить 171114, 15 грн. у солідарному порядку. 15.08.2018 року між публічним акціонерним товариством "Банк Форум" - первісний іпотекодержатель та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестстандарт" - новий іпотекодержатель було укладеного договір про відступлення прав за іпотечним договором, згідно якому у зв`язку з укладенням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору № 1261-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.08.2018 року, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за кредитним договором № 0160/07/17-N від 17.09.2007 року разом з усіма додатками до нього, у тому числі, з графіками здійснення платежів, та додатковими договорами (угодами) , договорами про внесення змін, змінами та доповненнями та викладеннями у новій редакції, що є його невід`ємною частиною, укладеними між первісним іпотекодержателем та [PERSON] , первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав, належних первісному іпотекодержателю згідно з іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Сумської області Проскурня Л. І. 17.09.2007 року за реєстровим № 3597, укладеним між первісним іпотекодержателем та іпотекодавцем (п. 1.1. ) . За цим договором новий іпотекодержатель набуває право замість первісного іпотекодержателя одержати, переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, у порядку, визначеному договором іпотеки та Законом України "Про іпотеку" , задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня) , відшкодування збитків, тощо) , які випливають за умов кредитного договору та/або договору іпотеки, за рахунок майна, вказаного в п. 1.4. цього договору (п. 1.2) . Згодом, 21.12.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестстандарт" - первісним іпотекодержателем та [PERSON] - новим іпотекодержателем було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, згідно якому новий іпотекодержатель набуває право замість первісного іпотекодержателя одержати переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, у порядку, визначеному договором іпотеки та Законом України "Про іпотеку" , задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня) , відшкодування збитків, тощо) , які випливають за умов кредитного договору та/або договору іпотеки, за рахунок майна, вказаного в п. 1.4. цього договору (п. 1.2. ) . Згідно ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у шлюбі, в тому числі і в кредит, є спільною сумісною власністю чоловіка та дружини з часу набуття цього права. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами ст. 544 ЦК України. Так, відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими в постанові від 27.04.2016 року у справі № 6-486цс16 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/57463791) , в постанові від 14.09.2016 року у справі № 6-539цс16 (https://oda.court.gov.ua/sud1590/pravovipoziciivsu/6-539cs16) . Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. При визначенні розміру стягнення суд враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 02.07.2017 року у справі № 6-79цс14, згідно якій аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192,533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов`язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/39689407) . Станом на 18.11.2019 року борг за кредитним договором № 0160/0717-N від 17.09.2007 року в розмірі 21467,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті (за курсом НБУ 1 долар США = 7,972500 грн. ) становить 171114, 15 грн. , перед [PERSON] сплачений 22.10.2020 року, що підтверджується борговою розпискою від [PERSON] , яка видана на її ім`я. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Ст. 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. Аналізуючи вказані положення ст. 556 ЦК України, можна дійти висновку про те, що наслідки, передбачені зазначеної нормою, наступають лише у випадку повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок повністю узгоджується з положенням п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, що передбачає подібний спосіб заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем) . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника, зокрема, поручителем. Згідно ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, нею був сплачений судовий збір згідно доданих квитанцій. В порядку п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вона повідомляє про те, що нею не було подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Згідно ст. 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до гл. 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у п. п. 1-5 цієї частини. В даній цивільній справі ціна позову становить суму в розмірі 171114,15 грн. , що є меншою п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 500 х 2102,00 грн. (розмір прожиткового мінімуму згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" ) = 1051000,00 грн. . Відповідно до 276 ЦПК України клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасною поданням позовної заяви або може міститися у ній. Таке клопотання має стосуватися розгляду в порядку спрощеного позовного провадження всієї справи і не може стосуватися лише певної частини позовних вимог, інакше суд не приймає його до розгляду, про що зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. З огляду на вищевикладене вона вважає, що її - [PERSON] позов до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу може бути розглянутий в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з тим, що місце фактичного проживання відповідача їй невідоме, то у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування) , місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно були розміщене не пізніше ніж за десять дні, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Щодо засвідчення копії документів. Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2018 року у справі № 761/5894/17, відмітку про засвідчення копії документа можна розміщувати лише на останньому аркуші прошитого та пронумерованого документа, а не на кожній його сторінці, при цьому всі сторінки доданого документу були прошиті, на останній його сторінці зазначена кількість аркушів, проставлено посвідчувальний напис, підпис уповноваженої особи та печатка (https://reyestr.court.gov.ua/Review/78979581) . Такого висновку касаційний суд дійшов з урахуванням практики застосування Європейським судом з прав людини ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР. Так, відповідно до ст. 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У такий спосіб здійснюється "право на суд" , яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" , заява № 48778/99) . Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995 року) . Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права (рішення у справах "Белле проти Франції" від 04.12.1995 року, "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003 року) . Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії" від 28.10.1998 року) . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved