Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 22 вересня 2006 року між ним та ПАТ КБ "Надра" було укладено договір поруки № 1401-ПР/4 відповідно якого він поручився за виконання його батьком [PERSON] кредитного договору № 8/2006/840-К/1401-ПР від 22 вересня 2006 року. Однак він вказаний договір не підписував, окрім того на момент укладення договору поруки він був неповнолітнім, що передбачає надання дозволу органу опіки та піклування однак вказаний дозвіл не надавався. Тому позивач просить суд визнати даний договір поруки недійсним з моменту його укладання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Вислухавши сторони, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22 вересня 2006 року між ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки № 1401-ПР/4 згідно з яким [PERSON] поручається перед кредиторон за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань що витікають з кредитного договору № 8/2006/840-К1401-ПР від 22 вересня 2006 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року у справі було призначено почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої три підписи від імені [PERSON] в графах "Поручитель" у договорі поруки № 1401-ПР/4 від 22 вересня 2006 року, виконання самим [PERSON] [PERSON], [INFO], на момент укладення договору поруки мав повних 17 років, тобто на момент укладення договору поруки позивач був неповнолітнім. Так, частина 3 ст. 177 СК України , в редакції на момент укладення договору поруки, передбачала, що батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Частина 2 ст. 177 СК України в редакції на момент укладення договору поруки, передбачала, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. 22 вересня 2006 року рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № 696 від 22 вересня 2006 року надано згоду [PERSON] [INFO], який діє за згодою батька [PERSON], дозвіл на укладання та підписання договору застави частини житла [ADDRESS], яка належить йому. Надано батьку [PERSON] Саркісовиу дозвіл на надання згоди на укладання вищевказаного договору застави. Згоди на укладання та підписання будь - яких договорів поруки, взагалі, та договору поруки № 1401-ПР /4 від 22 вересня 2006 року, зокрема, [PERSON], ані батьки, ані виконавчий комітет не надавали, тобто договір поруки укладений в порушення вимог діючого на момент укладення договору поруки законодавства. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечитися порукою. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. ч. 1,3,4,5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України та відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 7 постанови № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Стаття 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved