Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Дар-С» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 70 000,00 грн. по передньому договору міни від 17.03.2013 року. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що між відповідачем та позивачем було укладено попередній Договір міни від 17.10.2013 року. Згідно пункту 1.1. Договору визначено, що: «Кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність належне їй майно в обмін на інше майно на умовах, що визначені даним Договором». Розділом 2 Договору визначено, що: між сторонами здійснюється обмін наступним майном: об'єктом незавершеного будівництва - нежитлова будівля по [ADDRESS] - загальною площею 63,6 кв.м., власником якої є позивач; житлової квартири в [ADDRESS], власником якої є відповідач. Майно передається один одному за місцем знаходження майна сторони, що виступає як продавець, протягом 10 днів з моменту укладення даного Договору за актом приймання-передачі. Крім того Договором встановлено, що відповідач здійснює доплату за отримане майно в розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. на наступних умовах: 50 % від суми, що вказана у пункті 4.1 Договору - протягом 3-х робочих днів після підписання акту здачі-приймання майна; 50 % від суми, що вказана у пункті 4.1 Договору - під час оформлення нотаріального договору міни. 17.10.2013 року між позивачем та відповідачем на виконання вимог Договору було підписано акт прийому-передачі майна по Договору міни від 17.10.2013 року. Пунктом 3.4. Договору визначено, що: «Після підписання акту здачі-приймання Сторони обумовили, що протягом 20 робочих днів ними оформлюється нотаріальний Договорі міни у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за наступною адресою: [ADDRESS]. До моменту підписання угоди Сторони повинні отримати всі необхідні документи для укладання нотаріального договору міни». Станом на момент подання позову відповідач ухиляється від виконання вимог Договору - не надає необхідні документи для укладення нотаріального договору міни, не з'являється до приватного нотаріуса для укладання угоди, не сплачує визначену Договором доплату. Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів. Не погодившись з позовними вимогами ТОВ «Дар-С», відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати за ним право власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS], загальною площею 296,3 кв.м. Також, просив стягнути з ТОВ "Дар-С" на свою користь судовий збір. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач за зустрічним позовом зазначив, що ТОВ "Дар-С" у 2009 році уклало договір будівництва нежитлової будівлі по [ADDRESS] з ТОВ "Київ Нафта". ТОВ "Київ Нафта" передало всі права по оренді вказаної земельної ділянки на користь ТОВ "Дар-С". Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2010 року у справі за позовом ТОВ «ДАР-С» до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, визнано укладеним договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] з ТОВ "Дар-С" та Київською міською радою. Рішенням Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2010 року та Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.08.2011 року вказане рішення скасовано. ТОВ "Дар-С" ще у 2011 році звернулось до [PERSON] з пропозицією спільно проінвестувати будівництво нежитлових приміщень по [ADDRESS]. Товариство передало відповідачеві усі проектні документи, документи щодо земельної ділянки, але приховало той факт, що оренда земельної ділянки недооформлена належним чином. Протягом 2012 - 2013 років [PERSON] з залученням власних інвестицій побудував по [ADDRESS] нежитлову будівлю загальною площею 296,3 кв.м. Між відповідачем та позивачем було укладено попередній Договір міни від 17.10.2013 року. Також, позивач за зустрічним позовом зазначав, що наприкінці 2013 року він дізнався, що Товариство не мало право передавати йому у користування земельну ділянку під забудову. Він вимушений був замовити та виготовити технічну документацію з оренди земельної ділянки по [ADDRESS], подав заявку до Київської міської адміністрації на оренду земельних ділянок, замовив та виготовив технічний паспорт, отримав будівельну експертизу. Враховуючи викладене, [PERSON] відмовився від виконання умов попереднього договору міни від 17.10.2013 року, оскільки ТОВ "Дар-С" фактично не надало жодного підтвердження щодо участі товариства у створені нового об'єкту нерухомості по [ADDRESS], а тому вважає, що він створив вказані нежитлові приміщення по [ADDRESS] та має право на 100 % новостворених приміщень. Позивач ТОВ «Дар-С» просив справу розглядати у його відсутність, позовну заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав викладених у ній, у задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Відповідач [PERSON] просив справу слухати у його відсутність, зустрічну позовну заяву підтримав, просив її задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що між сторонами було укладено попередній Договір міни від 17.10.2013 року. Згідно пункту 1.1. Договору визначено, що: «Кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність належне їй майно в обмін на інше майно на умовах, що визначені даним Договором». Розділом 2 Договору визначено, що: між сторонами здійснюється обмін наступним майном: об'єктом незавершеного будівництва - нежитлова будівля по [ADDRESS] - загальною площею 63,6 кв.м., власником якої є позивач; житлової квартири в [ADDRESS], власником якої є Відповідач. Майно передається один одному за місцем знаходження майна сторони, що виступає як продавець, протягом 10 днів з моменту укладення даного Договору за актом приймання-передачі. Крім того Договором встановлено, що відповідач здійснює доплату за отримане майно в розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. на наступних умовах: 50 % від суми, що вказана у пункті 4.1 Договору - протягом 3-х робочих днів після підписання акту здачі-приймання майна; 50 % від суми, що вказана у пункті 4.1 Договору - під час оформлення нотаріального договору міни. 17.10.2013 року між позивачем та відповідачем на виконання вимог Договору було підписано акт прийому-передачі майна по Договору міни від 17.10.2013 року. Пунктом 3.4. Договору визначено, що: «Після підписання акту здачі-приймання Сторони обумовили, що протягом 20 робочих днів ними оформлюється нотаріальний Договорі міни у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за наступною адресою: [ADDRESS]. До моменту підписання угоди Сторони повинні отримати всі необхідні документи для укладання нотаріального договору міни». Також, судом встановлено, що ТОВ "Дар-С" у 2009 році уклало договір будівництва нежитлової будівлі по [ADDRESS] з ТОВ "Київ Нафта". ТОВ "Київ Нафта" передало всі права по оренді вказаної земельної ділянки на користь ТОВ "Дар-С". Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2010 року у справі за позовом ТОВ «ДАР-С» до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, визнано укладеним договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] з ТОВ "Дар-С" та Київською міською радою. Рішенням Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2010 року та Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.08.2011 року вказане рішення скасовано. ТОВ "Дар-С" ще у 2011 році звернулось до [PERSON] з пропозицією спільно проінвестувати будівництво нежитлових приміщень по [ADDRESS]. Товариство передало відповідачеві усі проектні документи, документи щодо земельної ділянки, але приховало той факт, що оренда земельної ділянки недооформлена належним чином. Протягом 2012 - 2013 років [PERSON] з залученням власних інвестицій побудував по [ADDRESS] нежитлову будівлю загальною площею 296,3 кв.м. Наприкінці 2013 року [PERSON] дізнався, що Товариство не мало право передавати йому у користування земельну ділянку під забудову, в зв'язку з чим замовив та виготовив технічну документацію з оренди земельної ділянки по [ADDRESS], подав заявку до Київської міської адміністрації на оренду земельних ділянок, замовив та виготовив технічний паспорт, отримав будівельну експертизу. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цивільний кодекс України розкриває поняття права власності як сукупність трьох правомочностей власника: права володіння, права користування та права розпорядження. У відповідності до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що визнання права власності на майно є одним із способів захисту права власності. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та те, що позивачем не доведено факту не виконання відповідачем умов договору та не надано жодного підтвердження щодо участі Товариства у створенні нового об'єкту нерухомості по [ADDRESS], у м. Києві, а відповідачем доведено право володіння, користування та розпорядження зазначеним об'єктом нерухомості, то суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3654,00 грн. підлягає стягненню з ТОВ «Дар-С» на користь [PERSON]

Outcome: approved