Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

15. 08. 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20. 07. 2007 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк", (надалі за текстом - Позивач), та фізична особа - громадянин України [PERSON], (надалі за текстом - Відповідач), уклали кредитний договір № 700000563, (надалі за текстом - Договір). 19. 08. 2009 року ЗАТ «Альфа Банк» приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування ЗАТ «Альфа Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк». Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов'язується надати, з урахуванням п. 2 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Відповідачу (за Договором - Позичальник) кредит у сумі 19631, 96 доларів США (дев’ятнадцять тисяч шістсот тридцять один долар США 96 центів), а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування ним, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачу кредит у сумі 19631 (дев’ятнадцять тисяч шістсот тридцять один долар США 96 центів), що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. У порушення умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18. 06. 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом – 18477,35 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі по тексту НБУ) на 18. 06. 2014 року складає - 218542 (двісті вісімнадцять тисяч п’ятсот сорок дві) грн.. 63 коп., за відсотками – 8416,31 (вісім тисяч чотириста шістнадцять доларів США 31 цент), що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 99544 (дев’яносто дев’ять тисяч п’ятсот сорок чотири) грн.. 71 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 18. 06. 2014 року розмір неустойки становить: пеня – 393808, 12 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 4657803, 34 грн. Відповідно до ст.. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов’язання. Аналізуючи норми ч. 2 ст. 266 ЦК України дає підстави для висновку, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки станом на 18. 06. 2014 року становить: пеня – 98161,86 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає – 1161018 грн. 82 коп. відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов’язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов’язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов’язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, відсотками по ньому та пеню. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі: - за кредитом – 218542 грн. 63 коп.; - по відсотках – 99544 грн. 71 коп.; - пеню – 1161018 грн. 82 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп. До початку судового засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 10. 07. 2013 року в інтересах ПАТ «Альфа Банк», надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, про що свідчить його особистий підпис від 30. 10. 2014 року у Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. Представник позивача надав суду копію кредитного договору №700000563 від 20. 07. 2007 року згідно за яким відповідач отримав кредит у сумі 19631 дол. 96 центів США. та зобов’язанням відповідача повернути його в строк - 21. 07. 2013 року, виплачувати проценти за користування Кредитом в розмірі 12,00% річних, Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом №700000563 від 21. 07. 2007 року станом на 18. 06. 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] в гривнях складає 4975890 грн. 68 коп., а саме: заборгованість за кредитом – 218542 грн. 63 коп., заборгованість по відсотках – 99544 грн. 71 коп., заборгованість за пенею – 4657803 грн. 34 коп., яка була зменшена позивачем у позовній заяві на підставі ч. 2 ст. 266 ЦК України до 1161018 грн. 82 коп. Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В матеріалах справи знаходяться копія Вимоги про досудове врегулювання спору від 15. 07. 2014 року за вих.. №62832-102, яка направлена відповідачу [PERSON] та повідомлено про існуючу заборгованість за зазначеним вище кредитним договором та про необхідність її погашення, але боржником [PERSON] належних висновків для себе зроблено не було, в зв'язку з чим ПАТ "[PERSON] - Банк" вимушений здійснювати захист своїх порушених майнових прав у судовому порядку. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним та підтвердженим факт утворення відповідачем по справі заборгованості у розмірі 1479106 грн. 16 коп., в результаті несвоєчасного виконання умов кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, суд виходив з того, що згідно до ст. 549 ЦК України пеня не є компенсацією, а є видом забезпечення виконання зобов'язання. Вказане положення не виключає можливості застосування до визначення розміру пені за порушення боржником свого зобов'язання положень Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема вимог п. 5 ч. 3 ст. 18 згаданого Закону. Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12. 04. 1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10. 11. 2011р. щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп., оскільки визначений позивачем ПАТ «Альфа Банк» у позовній заяві розмір останньої, а саме: 1161018 (один мільйон сто шістдесят одна тисяча вісімнадцять) грн. 82 коп. є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, яка складає 218542 (двісті вісімнадцять тисяч п’ятсот сорок дві) грн. 63 коп. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 3654 грн. 00 коп., адже відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial