Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

01 квітня 2019 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №903154502 від 15 грудня 2016 року. 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, що включає в себе заборгованість за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , а саме з 30 липня 2018 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №903154502 від 15 грудня 2016 року станом на 30 липня 2018 року в загальному розмірі 131259,24 грн., а саме: 76673,57 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6918,91 грн. - заборгованість за відсотками, 33646,40 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом , 14020,36 грн. - сума заборгованості за пенею . Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість в загальному розмірі 131259,24 грн. та судові витрати по справі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованою в установленому порядку адресою направлено копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялися про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подали, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що підставою для звернення до суду стало порушення боржником [PERSON] зобов`язань щодо повернення заборгованості суми за кредитним договором № 903154502 від 15 грудня 2016 року, укладеним між нею та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с.4). На виконання умов договору ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надало відповідачці кредит у розмірі 78885,84 грн. строком на 48 місяців, зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 2,69% та 11,99 % річних. Повернення кредиту та внесення плати за ним здійснювалось щомісячними платежами за графіком платежів (а.с. 5). 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги, в тому числі і право вимоги за кредитним договором укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» із загальною сумою заборгованості 131259,24 грн. (а.с. 21-24). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Пунктом 6.2.3 зазначеного договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Про відступлення права грошової вимоги відповідачка повідомлялась ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 07.08.2018 року , що підтверджується повідомленнями, надісланими на її адресу, де також вказувався розмір заборгованості за кредитним договором (а.с. 19,20). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи правову природу зобов`язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 76673,57 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6918,91 грн. - заборгованість за відсотками, 14020,36 грн. - сума заборгованості за пенею. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за платою за управління кредитом 33646,40 грн., суд виходить з наступного. Так, відповідно до заяви №903154502 від 15 грудня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», підписану 15 грудня 2016 року [PERSON] , вбачається, що однією з умов надання кредиту є сплата позичальником щомісячних процентів у розмірі 2,69% від суми кредиту та річних відсотків -11,99 % від суми боргу за договором. Із графіку платежів, що є додатком до договору та, який підписаний відповідачем, вбачається, що загальний щомісячний платіж складається із повернення частини тіла кредиту, нарахованих річних процентів та щомісячних процентів. Згідно пункту 3 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» ( редакція від 30.03.2015 року , що діяла на момент укладення відповідачем договору кредиту) за надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю проценти. Проценти встановлені трьох видів: початковий процент, щомісячні проценти, річні проценти. Ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою та визначається заявою на отримання кредиту. Ці умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Таким чином, укладаючи кредитний договір, сторони домовилися, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватися два їх види, які складаються: з щомісячних процентів та річних процентів. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитний договір №903154502 від 15 грудня 2016 року, укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, встановлено, зокрема, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом, оскільки позивачем не доведено, що умовами договору передбачено дану виплату. Суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вважає вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження , станом на день розгляду справи заборгованість має місце, тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, за відсотками та за пенею - в сумі 97612,84 грн., в іншій частині позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 97612,84 грн. - 1921,00 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial