Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій вказує, що її син [PERSON] з 2000 року проживає в цивільному шлюбі з [PERSON]. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного Кодексу України, прізвище матері - [PERSON] Позивач є бабою дітей по лінії батька та її сина - [PERSON]. Позивач звернулась до суду з даним позовом так як, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує належним чином харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не створює умов для отримання ними освіти, часто вживає алкогольні напої, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей. З осені 2017 року діти проживають разом з позивачем в її будинку, так як відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Попільнянським ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області було проведено перевірку щодо належного виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], за наслідками даної перевірки відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП. Службою у справах дітей Попільнянської РДА неодноразово з відповідачем проводились профілактичні заходи (бесіди) щодо виконання матір'ю належного виховання та утримання дітей. Проведенні заходи не вплинули на поведінку відповідача [PERSON], її ставлення до своїх батьківських обов'язків та до дітей не змінилось. Така поведінка відповідача принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної так і з правової точки зору. Органом опіки та піклування Попільнянської селищної ради надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття та стягнути судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій вказала, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовної її дітей: [PERSON] та [PERSON]. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Семенюк О.В. в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтв про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], актовий запис № 376 та серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], актовий запис № 2361, виданих Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції 03.03.2001 року та 06.11.2003 року, відповідно, їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 квітня 1980 року Ходорківською сільською радою, Попільнянського району, Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 9 (а.с. 19). Відповідно до Характеристики № 144/02-21 та Довідки № 571 від 15.06.2018 року, виданих Попільнянською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] за час проживання в селі характеризується з негативної сторони, ніде офіційно не працює і не працювала, на проживання заробляє тимчасовими підробітками у односельчан, зловживає спиртними напоями, повністю усунулась від виховання та утримання дітей. Проживає в громадському шлюбі з [PERSON] (а.с. 8-9). Згідно листа № 3200/217/01-2018 від 15.06.2018 року Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, вбачається, що за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS], Попільнянського району, Житомирської області, було здійснено перевірку щодо належного виконання батьківських обов'язків до малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], під час перевірки [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 10). Як вбачається з рішення виконавчого комітету № 60 від 05.05.2018 року «Про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON].» виданого Попільнянською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, вирішено надати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Висновком органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] передбачено підняття клопотання перед районним судом щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] № 146/02-21 від 15.06.2018 року виданого Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, під час обстеження виявлено, [PERSON] проживає у власному житловому будинку разом із співмешканцем [PERSON], приміщення знаходиться в занедбаному стані, тобто потребує ремонту, в кімнатах брудно. За час проживання в будинку [PERSON] не створила належного порядку та комфорту для проживання. Подвір'я знаходиться також в занедбаному стані. [PERSON] та її співмешканець ніде не працюють і не працювали, на прожиття заробляють тимчасовими підробітками у односельчан. Крім того виявлено, що неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матір'ю не проживають з осені 2017 року, а проживають у будинку біологічної бабусі [PERSON] в [ADDRESS] Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приписами частини другої та третьої статті 166 Сімейного Кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини та при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" та статтею 150 Сімейного Кодексу України, передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно відповідачки, але вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх належними умовами для навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема не бере участі у забезпеченні дітей необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Позбавлення батьківських прав відповідачки необхідне для забезпечення дітям повноцінного сімейного оточення, догляду, визначення їх відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про організацію забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені позивачем обставини, визнання відповідачем позову, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та вказують на наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей. Позивач звільнений при подачі позову про позбавлення батьківських прав від сплати судового збору, а тому його належить стягнути з відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved