Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

18 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 11 березня 2008 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з вересня 2012 року. В сім'ї [PERSON] у травні 2008 року народилася донька, проживає при батьку. На переконання позивача шлюб існує формально, збереження сім'ї вважає неможливим, і на примирення не згоден. Спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що дружина проживає окремо, матеріальної допомоги на доньку не надає, раз на рік присилає по пошті іграшки. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті " Урядовий кур'єр " № 59(5433) від 01 квітня 2015 року / копія ас. 28/, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. У судових засіданнях судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 березня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис за № 15; в сім'ї [INFO] народилася донька [PERSON], дитина сторін проживає при батьку та знаходиться на його утриманні /копії ас.6-7, ас. 8/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10. 11. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21,24, 56, 110 - 112, 115 Сімейного Кодексу України. Відповідач не надала суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Питання визначення місця проживання неповнолітньої дитини судом не вирішувалось. Відповідно до положень ст.113 СК України відповідачем не заявлено вимоги щодо поновлення дошлюбного прізвища " [PERSON]". Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України "Про судовий збір", тому, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір у сумі 243, 60 грн. за подання позовної заяви та 420 грн. витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а усього 663, 60 грн.

Outcome: approved