Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач у позовній заяві просить визнати нікчемним договір оренди цілісного майнового комплексу з правом викупу від 16 червня 2009 року, без номеру, укладеного між сільськогосподарським виробничим кооперативом «Розаліївський» та Головою товариства співвласників колишнього КСП «Розаліївський» [PERSON], оскільки останній не відповідає вимогам законодавства. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] на засіданні суду підтримав вимоги, викладені у позовній заяві. Представник відповідача СВК "Розаліївський" - Мохонько Костянтин Миколайович в ході судового засідання заперечував проти позовних вимог усно, відзив на позовну заяву до дня засідання суду не представив. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засіданні не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час проведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 120131000300007450 від 16.12.13 за фактом привласнення майна КСП «Розаліївський», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 Кримінального кодексу Україні, [PERSON] - співвласнику майнового сертифікату колишнього КСП «Розаліївський, стало відомо, що 16 червня 2009 року, [PERSON], діючи начебто в інтересах співвласників цілісного майнового комплексу колишнього КСП «Розаліївський», уклав із Відповідачем 1 договір оренди цілісного майнового комплексу з правом викупу (далі - Договір), копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 11-14). Ознайомившись із змістом та формою оскаржуваного Договору, [PERSON] вважає його нікчемним, оскільки його недійсність прямо встановлена законом. Власну правову позицію обґрунтовав наступним чином. У відповідності до пункту 1.1 Договору предметом оренди являється цілісний майновий комплекс. Згідно до статті 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткуванні, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Підприємство або його частина можуть бути об'єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів. У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. Згідно з пунктом 3 Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 .10.03 № 1440, цілісними майновими комплексами є підприємства, а також їх структурні підрозділи (цехи, виробництва, дільниці тощо), які можуть бути виділені в установленому порядку в самостійні об'єкти з подальшим складанням відповідного балансу і можуть бути зареєстровані як самостійні суб'єкти господарської діяльності. Частиною 3 статті 66 Господарського кодексу України встановлено, що цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об'єктом купівлі - продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених ним Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього. Таким чином, цілісність (єдність) майнового комплексу полягає в нерозривному зв'язку поєднаних між собою на єдиній території об'єктів, у тому числі будівель або інших капітальних споруд (їх окремих частин), сукупність яких і забезпечує завершеність відповідного циклу виробництва (робіт, послуг), що, на думку Міністерства юстиції України, викладену в листі від 02.06.09 № 5415-0-33-09-19 (копія якого надається у якості додатку) свідчить про однакову правову природу понять "єдиний майновий комплекс" і "цілісний майновий комплекс". У відповідності до пункту 4 Договору термін оренди цілісного майнового комплексу складає 5 років. Договір складений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, державну реєстрацію договору не проведено. В свою чергу, у відповідності до частини 1 статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Так, частиною 2 статті 793 ЦК України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, Цивільним кодексом України чітко визначено, що у випадку найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) відповідний договір, укладений строком на три роки і більше, підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. У відповідності до статті 794 Цивільного кодексу України (в редакції від 21.05.09 яка діяла на момент підписання) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди, укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації. З огляду на те, що складовими як цілісного, так і єдиного майнового комплексу в переважній своїй більшості є будівлі та інші капітальні споруди, а також враховуючи вимогу Цивільного кодексу України щодо обов'язковості нотаріального посвідчення договору найму (оренди) таких об'єктів, у випадку укладення договору оренди цілісного або єдиного майнового комплексу строком на три роки і більше стаття 793 зазначеного Кодексу має бути безумовно застосована. Вищезазначена позиція підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 10.04.07 у справі № 14/170-пд-06, у абзаці дванадцятому якої судом зроблено висновок, що договір оренди цілісного майнового комплексу підлягає нотаріальному посвідченню - на підставі вимог Цивільного кодексу України (копія постанови надається у якості додатку). Таким чином, оскільки оскаржуваний Договір оренди з правом викупу нотаріально не посвідчений та не зареєстрований, він не відповідає вимогам закону та, відповідно, являється нікчемним. У відповідності до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно до пункту 5 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.09 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Крім того, судом встановлено, що увідповідності до Протоколу зборів співвласників колишнього КСП «Розаліївський від 04.02.09 № 2 (копія якого надається у якості додатку), Відповідачу 2 - громадянці [PERSON] були делеговані повноваження лише на підписання договору оренди цілісного майнового комплексу, але вона перевищила свої службові повноваження та уклала договір оренди із правом викупу цілісного майнового комплексу; У відповідності до статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. [PERSON] будь-кого іншого позивач не вповноважував на підписання договору оренди цілісного майнового комплексу, тим паче з правом його викупу; З Договору вбачається, що стороною у оскаржуваному Договорі оренди із правом викупу цілісного майнового комплексу виступила громадянка [PERSON] як Голова товариства співвласників. В той же час, у відповідності до положень правоустановчого Договору про спільне володіння, користування і розпорядження ЦМК, що знаходиться у спільній частковій власності від 02.02.01 , інтереси співвласників майна представляє «Уповноважена особа». Більше того, згідно до Протоколу зборів співвласників колишнього КСП «Розаліївський» від 04.02.09 № 2, на порядку денному стояло питання про переобрання «уповноваженої особи», в той час як згідно до резолютивної частини вищезазначеного протоколу, обрали «Голову товариства». В свою чергу, у відповідності до листа прокуратура Білоцерківського району Київської області від 01.08.13 № 1336 вих.-13, Товариство співвласників являється нелегітимним, оскільки не пройшло відповідної державної реєстрації, що не заперечувалось представник СВК "Розаліївський". У відповідності до статті 795 ЦПК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Згідно до пункту 3.2 Договору, передача ЦМК в оренду здійснюється за «актом передачі». В той же час, договір не містить жодного акту прийому-передачі, що дає підстави стверджувати, що майно не передавалась та, відповідно, СВК "Розаліївський" користується майном незаконно., оскільки як зазначив представник СВК "Розаліївський" у них відсутній спірний договір та додатки до нього. У відповідності до пункту 2.2. Договору, загальна вартість цілісного майнового комплексу, що передається в оренду, становить 3 558 582 грн. Згідно до пункту 5.1 Договору орендна плата за рік становить 35 558, 5 грн. Строк оренди 5 років. Таким чином, загальний розмір орендної плати становить 1 777 92, 5 грн. Згідно до пункту 8.1 Договору, орендований цілісний майновий комплекс переходить у власність Орендаря після сплати всього розміру орендних платежів. У відповідності до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З огляду на вищезазначене, укладання та підписання сільськогосподарським виробничим кооперативом "Розаліївський" та [PERSON] оскаржуваного нікчемного правочину безпосередньо спрямоване на протиправне позбавлення Позивача (та інших співвласників) гарантованого законодавством України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, що, в розумінні статті 15 ЦК України, являється підставою для звернення до суду за захистом свої прав. У відповідності до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. З огляду на вищезазначене,

Outcome: approved