Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором, в сумі 16401 грн. 91 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.12.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]В був укладений договір №OD30F713060912 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8638 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення не пізніше 26.01.2016 року. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" та Тарифами банку складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Відповідно до Умов надання кредиту [PERSON] зобовязався щомісячно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, однак всупереч умовам договору своєчасно не здійснював платежів для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобовязання належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]В був укладений кредитно-заставний договір, який складається із заяви позичальника №OD30F713060912, Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" та [PERSON], відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8638 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення не пізніше 26.01.2016 року. Згідно умов надання кредиту [PERSON] зобовязаний щомісячно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. З розрахунку суми боргу по договору №OD30F713060912 від 27.12.2012 року укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього станом на 22.03.2017 року становить 16401 грн. 91 коп., тобто можна зробити висновок, що позивач зобовязання належним чином не виконав. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved