Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПРАЙМ-БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно. Позов мотивовано тим, що 27 липня 2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №1404/0564-5 та в подальшому внесено зміни додатковими угодами №1 від 03 серпня 2012 року, №2 від 25 грудня 2012 року та №3 від 08 січня 2013 року. Відповідно до банківських виписок [PERSON] отримав від позивача за кредитним договором та додаткових угод кредит у розмірі 3 млн. грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26% річних на строк до 20 серпня 2013 року. Кредитним договором та додатковими угодами було встановлено графік погашення кредиту та відсотків. [PERSON] зобов'язався своєчасно та у повному обсязі повернути позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 3 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем були укладені слідуючі договори застави рухомого майна: №Z1404/0564-5/3 про заставу транспортного засобу марки «КРАЗ» моделі 63221-023 КТА-25, тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 1992 року випуску, жовтого кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу марки «МАЗ» моделі 544008, тип ТЗ - сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, червоного кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу трактор колісний, марки Т-150 (ПМЗ-2), 1999 року випуску, заводський №[NUMBER], двигун №[NUMBER], р.н. [NUMBER], вартість яких була визначена за домовленістю сторін у 283450 грн.; №Z1404/0564-5/4 про заставу транспортного засобу марки «КАМАЗ», моделі 55111 КТА-25, тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 2007 року випуску, оранжевого кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу трактор, марки Т-150К-БКУ-1М, 1986 року випуску, заводський №[NUMBER], двигун №[NUMBER], р.н. [NUMBER], вартість яких була визначена за домовленістю сторін у 273800 грн.; №Z1404/0564-5/5 про заставу транспортного засобу марки «КАМАЗ», моделі 55111 КТА-25, тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 2007 року випуску, оранжевого кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу трактор колісний, марки Т-150К, 1985 року випуску, заводський №[NUMBER], двигун №[NUMBER], р.н. [NUMBER], вартість яких була визначена за домовленістю сторін у 272600 грн. Позивач зазначає, що [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання та своєчасно не повернув кредит та проценти за користування кредиту, у зв'язку з чим станом на 10 вересня 2013 року має заборгованість в розмірі 2219141 грн. 39 коп., а саме: 1980000 грн. неповернутого кредиту, 57826 грн. 85 коп. відсотків за користування кредитом, 54378 грн. 17 коп. у зв'язку з простроченням виплати кредиту та 126936 грн. 37 коп. пені. У зв'язку з тим, що [PERSON] не виконав зобов'язання за кредитним договором, позивач просив звернути стягнення на транспортні засоби, які є предметами застави, встановивши спосіб реалізації предмета застави шляхом надання ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» права продажу предмета застави з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, та оскільки сума заставленого майна не покриває вимоги заставодержателя, позивач також просив звернути стягнення на інше майно відповідача на суму якої не вистачає. В подальшому позивач двічі змінював предмет позову та остаточно просить лише звернути стягнення на майно відповідача на загальну суму 1389291 грн. 39 коп., яке належить останньому на праві власності, шляхом його реалізації позивачем від імені відповідача третім особам. Звернення стягнення на транспортні засоби в сумі 829850 грн. відповідно до пунктів 6.2.3 договорів застави позивач здійснює в позасудовому порядку. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги ПАТ "ПРАЙМ-БАНК" безпідставні та необґрунтовані виходячи зі слідуючого. Як на підставу для задоволення своїх вимог позивач посилається, зокрема, на пункти 3.2.9 договорів застави, згідно яких в разі неможливості з будь-яких причин задовольнити вимоги заставодержателя за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет застави у випадках, встановлених цими договорами та чинним законодавством України, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна заставодавця. Разом з тим пунктами 4.1.6 договорів застави чітко встановлено, що право одержати суму, якої не вистачає для погашення усіх вимог за кредитним договором з вартості іншого майна та/або майнових прав заставодавця виникає у заставодержателя лише у випадку недостатності сум, отриманих у результаті реалізації предмета застави для такого погашення. Отже, у відповідності до умов договорів застави для вирішення питання щодо можливості задоволення вимог заставодержателя за рахунок майна заставодавця, яке не є предметом застави, необхідним є дотримання наступних умов: на майно, яке є предметом застави має бути звернене стягнення у встановленому законом порядку; предмет застави має бути реалізований у порядку та у спосіб, визначений законодавством; коштів, отриманих від реалізації предмету застави має бути недостатньо для погашення вимог заставодержателя за кредитним договором. На даний час заставодержателем вжито заходів щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет застави та задоволення вимог заставодержателя, а саме на підставі виконавчих написів нотаріуса. Представник відповідача зазначає, що у зв'язку з тим, що не проведено реалізацію заставленого майна у відповідності до законів України "Про заставу" та "Про виконавче провадження", тому не можливо стверджувати, що коштів від реалізації зазначеного майна недостатньо для задоволення вимог позивача за кредитним договором. Позивач свідомо ігноруючи вимоги закону та договорів застави намагається заволодіти майном відповідача в незаконний спосіб. При цьому, позивач вводить в оману суд стосовно вартості предмету застави, намагаючись створити хибне враження щодо законності його вимог. У зв'язку з наведеним просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2013 року, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено дружину відповідача - [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність. При прийнятті рішення просив суд звернути увагу на те, що загальний розмір невиконаного позичальником [PERSON] грошового зобов'язання за кредитним договором становить 2219141 грн. 39 коп., загальна вартість предметів застави складає 829850 грн., а тому різниця між загальною заборгованістю та сумою, яку позивач може отримати від реалізації предмету застави становить 1389291 грн. 39 коп. А тому представник просить задовольнити змінені позовні вимоги та звернути стягнення на інше майно відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених в запереченні його представника. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених в його запереченні. Просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених в запереченні представника відповідача. Просить відмовити в задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ПРАЙМ-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №1404/0564-5 та додаткові угоди до нього №1 від 03.08.2012 року, №2 від 25.12.2012 року, №3 від 08.01.2013 року (а.с.13-19). За кредитним договором ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» надало [PERSON] кредит у сумі 3 млн. грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26% річних на строк до 20 серпня 2013 року. Як вбачається з банківських виписок №137 від 27.07.2012 року та №210 від 03.08.2012 року (а.с. 20-28), позивач перерахував 3 млн. грн. на рахунок позичальника, тобто належним чином виконав умови кредитного договору. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконував, кредит та проценти за користування кредитом в установлений кредитним договором строк вчасно не повернув, у зв'язку з чим станом на 10 вересня 2013 року має заборгованість в розмірі 2219141 грн. 39 коп., а саме: 1980000 грн. неповернутого кредиту, 57826 грн. 85 коп. відсотків за користування кредитом, 54378 грн. 17 коп. у зв'язку з простроченням виплати кредиту та 126936 грн. 37 коп. пені. Для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем були укладені три договори застави транспортних засобів від 03.08.2013 року зі змінами, внесеними договорами від 08.02.2013 року, які належать відповідачу та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а саме: договір №Z1404/0564-5/3 про заставу транспортного засобу марки «КРАЗ» моделі 63221-023 КТА-25, тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 1992 року випуску, жовтого кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу марки «МАЗ» моделі 544008, тип ТЗ - сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, червоного кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу трактор колісний, марки Т-150 (ПМЗ-2), 1999 року випуску, заводський №[NUMBER], двигун №[NUMBER], р.н. [NUMBER], вартість яких була визначена за домовленістю сторін у 283450 грн. (а.с. 29-35); договір №Z1404/0564-5/4 про заставу транспортного засобу марки «КАМАЗ», моделі 55111 КТА-25, тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 2007 року випуску, оранжевого кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу трактор, марки Т-150К-БКУ-1М, 1986 року випуску, заводський №[NUMBER], двигун №[NUMBER], р.н. [NUMBER], вартість яких була визначена за домовленістю сторін у 273800 грн. (а.с. 36-42); договір №Z1404/0564-5/5 про заставу транспортного засобу марки «КАМАЗ», моделі 55111 КТА-25, тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 2007 року випуску, оранжевого кольору, шасі №[NUMBER], р.н. [NUMBER], транспортного засобу трактор колісний, марки Т-150К, 1985 року випуску, заводський №[NUMBER], двигун №[NUMBER], р.н. [NUMBER], вартість яких була визначена за домовленістю сторін у 272600 грн. (а.с. 43-49). Пунктами 1.4 зазначених договорів застави передбачено забезпечення виконання зобов'язань позичальником по поверненню заставодержателю суми кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, пені, штрафу, іншої заборгованості, платежів і санкцій, що передбачені і/або виплавають з кредитного договору. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про заставу» одним із способів забезпечення виконання зобов'язань є застава. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), що передбачено ст. 572 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Нормами ст. 576 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Майно яке може бути предметом застави та майно яке не можуть бути предметом застави визначено статтею 4 Закону України "Про заставу". Статтею 12 цього Закону визначено зміст договору застави, в якому зазначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо). В договорах застави укладених між сторонами, а саме в пунктах 6.1, визначено право заставодержателя на задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням в повному обсязі, шляхом звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання умов основного зобов'язання (неповернення суми кредиту або його частки, не сплати процентів за користування кредитом, не сплати пені, штрафу, іншої заборгованості, платежів та санкцій, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання). Також пунктами 3.2.9 цих договорів застави узгоджено, що на підставах передбачених чинним законодавством України, на предмет застави може бути звернене стягнення. В разі неможливості з будь-яких причин задовольнити вимоги заставодержателя за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави у випадках, встановлених цим договором та чинним законодавством України, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна заставодавця. В пунктах 3.2.9 договорах застави, укладених між [PERSON] та ПАТ "ПРАЙМ-БАНК" не визначено яке саме інше майно заставодавця передано в заставу заставодержателю, не визначено розмір цього майна, опис предметів застави або опис в загальній формі з вказівкою на вид заставленого майна відсутній та при укладанні договорів здійснений не був. Вказівка в пунктах 3.2.9 на інше майно [PERSON] не ідентифікує майно, яке можливо було б визначити як заставлене майно. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 23 постанови №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що при заставі, як різновиді забезпечення виконання зобов'язання, майновий поручитель відповідає перед заставодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що п. 3.2.9 договорів застави в частині застави будь-якого майна [PERSON] (крім транспортних засобів), без визначення такого майна, що є обов'язковою умовою, не відповідають вимогам розумності, справедливості, а також не відповідають вимогам статті 12 Закону України "Про заставу", оскільки при укладенні таких договорів є суттєвим визначення заставного майна, яким відповідає заставодатель перед заставодержателем в разі невиконання зобов'язань боржником, що випливає з природи самої застави, як вид забезпечення виконання зобов'язання. Крім того, нормами ч. 4 ст. 591 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з нормами ст. 24 Закону України «Про заставу», встановлено, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна саме боржника, в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак пунктами 4.1.6 договорів застави між сторонами чітко встановлено, що право позивача одержати суму, якої не вистачає для погашення усіх вимог за кредитним договором з вартості іншого майна та/або майнових прав заставодавця, виникає лише у випадку недостатності сум, отриманих у результаті реалізації предмета застави для такого погашення. Твердження позивача про те, що розмір суми, якої не вистачає для погашення заборгованості за основним зобов'язанням після реалізації транспортних засобів складає 1389291 грн. 39 коп. нічим не підтверджується. Доказів того, що позивачем проведена реалізація предмету застави, а саме транспортних засобів, суду не надано. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: dismissed