Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

29.09.2020р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ "Державний ощадний банк України" про зобов`язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди (а.с. №2). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.10.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №5). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що на підставі заяви про приєднання №1044129 від 24.12.2015р. АТ КБ "Ощадбанк" відкрив позивачу картковий рахунок, а також надав платіжну картку згідно умов договору №1044129, який був укладений шляхом підписання заяви про приєднання №1044129 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу. Заяву було оформлено у відділенні AT "Ощадбанк" - ТВБВ III типу №10003/0439 філії-Дніпропетровське обласне управління "Ощадбанк" за адресою: м. Дніпро, пров. Крушельницької, буд.6, прим.3. Умови договору №1044129 зобов`язують банк здійснювати операції зарахування та знаття готівкових коштів з карткового рахунку та забезпечувати проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки. 20.08.2020р. позивач подав відповідачу через ТВБВ 10003/0439 заяву з запитом надати йому належним чином засвідчену копію "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490. Проте, позивач так і не отримав від відповідача запитуваної копії Порядку №490, як і не отримав відповідної постанови відповідача у разі прийняття ним рішення про обмеження позивачу доступу до запитуваної інформації. На підставі викладеного, посилаючись на положення Законів України "Про звернення громадян", "Про інформацію", "Про захист прав споживачів", ст. 23 ЦК України, [PERSON] просив суд, зобов`язати відповідача надати засвідчену копію "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490, відшкодувати заподіяну неправомірною бездіяльністю АТ "Ощадбанк" моральну шкоду у спосіб передбачений ч.3 ст.23 ЦК України з врахуванням вимог розумності і справедливості у визначеному на розсуд суду розмірі. 06.11.2020р. до суду надійшла заява представника відповідача Тихонова В.В. (діє на підставі довіреності № 19/3-02/170 від 21.07.2020р. - а.с. №10) з проханням подовжити строк на подачу відзиву та доказів, з огляду на те, що для збору та пошуку всіх документів по справі необхідний додатковий час. З огляду на відсутність повної інформації щодо предмету спору, оскільки позивач надав до позовної заяви лише витяг з заяви від 20.08.2020р., яка не містить відмітки банку про її прийняття, представник просив подовжити строк на надання відзиву (а.с. №11-12). Крім того, 06.11.2020р. до суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме витребування у позивача оригіналу та належним чином завіреної копії повного тексту заяви від 20.08.2020р. із належними доказами її подання до АТ "Ощадбанк" (а.с.№13). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 13.11.2020р. задоволено заяву представника відповідача про подовження строку для надання відповідачем відзиву по справі на п`ять днів з моменту отримання даної ухвали. В задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено (а.с. №15). 18.11.2020р. від відповідача АТ "Державний ощадний банк України" надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - Тихонов В.В. заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та зазначив про наступне. 24.12.2015р. між банком і [PERSON] була підписана заява про приєднання №1044129 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Шляхом підписання цієї заяви про приєднання [PERSON] беззастережно приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (п.3.1 Заяви про приєднання). Відповідно до п.3.4.2 Заяви про приєднання, банк надав позивачеві платіжну картку типу Mastercard Debit Standard. Договір, Тарифи, умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, умови користування кредитною лінією (кредитом), правила, інструкції та інше, які відносяться до договору укладеного банком з позивачем знаходяться у відкритому доступі на офіційній інтернет сторінці www.oschadbank.ua, за посиланням: https://www.oschadbank.ua/ua/private/paycards/dogovir-taryf-inshe, про що повідомлено клієнта та останній надав згоду про ознайомлення з ними. За твердженням позивача, підставою звернення його до суду стало невиконання банком його запиту про надання інформації, а саме, заяви від 20.08.2020 року, з якою, як стверджує позивач, він звернувся до відповідача через ТВБВ №10003/0439. У відповідності до зазначеної заяви, витяг з якої позивач додає до позову, [PERSON] просив банк надати йому належним чином засвідчену копію "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490, і як зазначає позивач, він не отримав від відповідача запитуваної копії витягу, як і не отримав і відповідної постанови про прийняття банком рішення про обмеження доступу його до запитуваної інформації. [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт звернення позивача із спірною заявою від 20.08.2020р. до відповідача. До свого позову позивач надав лише роздруковану заяву, яку він позначив як "витяг з оригіналу", але дана роздруківка не містить відмітки про її прийняття банком. Згідно довідки філії - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" №103.30/2-23/4/2020 вих. від 13.11.2020р. згідно даними реєстрації вхідної кореспонденції в системі автоматизованого діловодства, за період з 20.08.2020р. по даний час на адресу філії від [PERSON] заява від 20.08.2020р. про надання інформації, зокрема, надати йому належним чином копію "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490, до установи банку не надходила. Враховуючи не надходження до банку заяви позивача від 20.08.2020р., відсутність будь-яких доказів надіслання чи подання такої заяви до банку, будь-які порушення прав позивача у зв`язку не розглядом чи ненадання відповіді на таку заяву, зі сторони банку відсутні. Вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню, оскільки відсутні порушення прав позивача з боку відповідача, а позивачем не надано жодних доказів протиправності дій посадових осіб банка, спричинення моральної шкоди та не здійснено її розрахунок (а.с. №18-22). 01.12.2020р. позивачем був заявлений відвід судді Ткаченко Н.В. під час розгляду справи, який визнаний необґрунтованим і переданий до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України (а.с.№42). Ухвалою судді Батманової В.В. від 04.12.2020р. в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Ткаченко Н.В. відмовлено (а.с.№45). 01.12.2020р. до суду надійшла заява позивача про виклик свідків, перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та про витребування доказів, в якій він просив викликати як свідків [PERSON] та [PERSON] , які працюють (відповідно) керуючою ТВБВ № 10003/0439 та завідувачем сектору діловодства філії-ДОУ АТ "Ощадбанк" (для підтвердження обставин подання 20.08.2020р. відповідачу заяви та відсутності заяви в секторі діловодства). У зв`язку з цим, просив призначити розгляд справи з викликом сторін у судове засідання. Крім того, позивач просив витребувати у відповідача оригінал його заяви від 20.08.2020р. та витребувати статут і замінити назву відповідача у даній справі відповідно до його назви у статуті (а.с. №41). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.12.2020р. замінено найменування відповідача по цивільній справі № 201/9273/20 з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". Клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у АТ "Державний ощадний банк України" для огляду оригінал заяви [PERSON] , яка була подана ним 20.08.2020р. до ТВБВ № 10003/0439, а також витребувано належним чином завірену копію даної заяви для долучення її до матеріалів справи. З огляду на положення ч.7 ст. 81, ч. 6 ст. 95 ЦПК України, витребувано у [PERSON] повний текст заяви, адресованої АТ "Ощадбанк" 20.08.2020р., частина сканованої копії якої міститься в заяві про виклик свідків та витребуванні доказів, що подана до суду 01.12.2020р. Розгляд заяви позивача про виклик свідків та про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкладено до отримання судом витребуваних доказів (а.с. №51-52). 05.01.2021р. позивачем була подана апеляційна скарга на ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 15.12.2020р. (а.с. №57). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.01.2021р. апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 15.12.2020р. в частині відкладення розгляду його заяви про виклик свідків та заяви про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін до отримання судом витребуваних доказів та в частині відмови в задоволенні його заяви про винесення окремої ухвали у відношенні [PERSON] та/або АТ "Ощадбанк" та постановлення ухвали про розгляд справи у закритому судовому засіданні - повернуто скаржнику (а.с. №63). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.03.2021р. апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 15.12.2020р. в частині витребування у [PERSON] повного тексту заяви, адресованої АТ "Ощадбанк" 20.08.2020р., частина сканованої копії якої міститься в заяві про виклик свідків та витребуванні доказів, що подана до суду 01.12.2020р. - задоволено, ухвалу від 15.12.2020р. в цій частині скасовано. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, оцінивши докази за принципами ст.89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Як встановлено при розгляді справи і не заперечується сторонами, 24.12.2015р. між банком і [PERSON] була підписана Заява про приєднання №1044129 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. №23-28). Як зазначав відповідач, та не було спростовано позивачем, Договір, Тарифи, умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, умови користування кредитною лінією (кредитом), правила, інструкції та інше, які відносяться до договору укладеного банком з позивачем знаходяться у відкритому доступі на офіційній інтернет сторінці www.oschadbank.ua, за посиланням: https://www.oschadbank.ua/ua/private/paycards/dogovir-taryf-inshe. про що повідомлено клієнта та останній надав згоду про ознайомлення з ними. Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача АТ "Державний ощадний банк України" надати засвідчену копію "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490, суд виходив з наступного. Згідно із ст.ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У позові позивач вказував, що 20.08.2020р. він подав відповідачу через ТВБВ 10003/0439 заяву з запитом надати йому належним чином засвідчену копію "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490. Проте, позивач так і не отримав від відповідача запитуваної копії Порядку №490, як і не отримав відповідної постанови відповідача у разі прийняття відповідачем рішення про обмеження позивачу доступу до запитуваної інформації. Відповідач заперечуючи про обставин отримання від позивача заяви від 20.08.2020р. з запитом про надання йому належним чином засвідчену копію Порядку, враховуючи, що позивачем не надано суду належних письмових доказів отримання банком відповідної заяви позивача від 20.08.2020р. з відміткою банка про її отримання, надав суду довідку філії - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" №103.30/2-23/4/2020 вих. від 13.11.2020р., в якій зазначено, що згідно з даними реєстрації вхідної кореспонденції в системі автоматизованого діловодства, за період з 20.08.2020р. по даний час на адресу філії від [PERSON] заява від 20.08.2020р. про надання інформації, зокрема, надати йому належним чином копію "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490, до установи банку не надходила (а.с. №33). Положення ст.3 Закону України "Про звернення громадян" (в редакції від 01.01.2020р.) визначають, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Згідно ст.5 Закону України "Про звернення громадян", звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). Згідно ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з обставин справи та змісту заявлених позивачем позовних вимог, предметом доказування у даній справі є встановлення обставин подання позивачем до установи банку письмового звернення - заяви від 20.08.2020р. з вимогою надання засвідченої копії "Порядку здійснення операцій з видачі готівки із застосуванням карток міжнародних платіжних систем установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою Правління ВАТ "Ощадбанк" 14.12.2009р. №490, фактичне отримання банком відповідної заяви, надання відповіді на запитувану інформації, або обмеження у доступі до інформації, що є необхідним для вирішення судом питання про порушення відповідачем прав позивача на отримання запитуваної інформації чи обмеження його в доступі до інформації та вирішення питання про існування підстав для задоволення позовних вимог, якщо відповідні обставини будуть встановлені. Так, в п. 3.2 позовної заяви позивач зазначає, що разом із позовною заявою не може подати заяву від 20.08.2020р., оскільки згідно відповідних інструкцій з діловодства вона знаходиться у відповідача. При цьому, позивач додає до позову роздруковану на принтері заяву, яку він позначив як "витяг з заяви [PERSON] до АТ "Ощадбанк" 20.08.2020р." про надання документів, який позивач посвідчує як "згідно з оригіналом який є відповідача" (а.с. №4). Проте, оскільки наданий позивачем витяг з заяви, не є фотокопією або ксерокопією документа, а є документом, що виконаний шляхом роздруківки на технічному пристрої (принтері) та не містить відмітки банка про отримання, суд ставить під сумнів достовірність даного доказу, на підставі якого можна встановити дійсний та достовірний зміст заяви позивача від 20.08.2020р. та те, що зміст заяви не піддавався зміні. В заяві позивача від 01.12.2020р. про виклик свідків та витребування доказів, міститься частина фотокопії документа зі штампом ТВБВ № 10003/0439 про її отримання документа 20.08.2020р., датою складання 20.08.2020р. та підписом позивача, яка, як зазначає позивач, є "тією заявою, що була подана 20.08.2020р. до ТВБВ № 10003/0439". При цьому, зміст самої заяви від 20.08.2020р., яка була отримана банком згідно фотокопії штампу, позивач замовчує, оскільки не надає повного тексту документу, а тому суд позбавлений можливості встановити зміст самої заяви, на якій був проставлений штамп. Інших доказів, які б надавали суду можливість встановити подання позивачем до установи банку письмової заяви від 20.08.2020р., її зміст та отримання заяви банком, матеріали справи не містять. З метою встановлення дійсних обставин справи та всебічного розгляду справи, з урахуванням розбіжностей в діях [PERSON] щодо неможливості подання заяви від 20.08.2020р., суд відповідно до положень ч.6 ст.95 ЦПК України ухвалою від 15.12.2020р. вживав заходи для витребування у позивача повного тексту заяви, адресованої АТ "Ощадбанк" 20.08.2020р., частина сканованої копії якої міститься в заяві про виклик свідків та витребуванні доказів, що подана до суду 01.12.2020р., проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.03.2020р. ухвалу від 15.12.2020р. в цій частині було скасовано. Відповідно до положень ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. На виконання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 15.12.2020р. про витребування доказів, 19.04.2020р. від АТ "Державний ощадний банк України" надійшла відповідь вих.№46-13/4021/4215-БТ за підписом заступника голови правління Драчко-Єрмоленко Є.В., в якій останній повідомляє, що заява [PERSON] до філії - Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" не надходила, копія довідки від 13.11.2020р. №103.30/2-24/4/2020-03 про перевірку вхідної кореспонденції від сектору філії долучається (а.с. №91). При розгляді цивільної справи судом не знайдено підстав для задоволенні клопотання позивача про допит свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки з огляду на положення ст.ст.77,80 ЦПК України відсутні обґрунтовані підстави для задоволення цього клопотання. Згідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, с уд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підводячи підсумок викладеному, враховуючи, що в матеріалах справи відсутній достовірний доказ - заява [PERSON] від 20.08.2020р., як єдиний документі з відміткою банка про отримання, на підставі якого можливо встановити обставини чи мало місце порушення відповідачем прав позивача на отримання запитуваної інформації чи обмеження його в доступі до інформації, суд вважає, що позивачем не доведений факт порушення відповідачем його прав, які б полягали у порушенні процедури надання відповіді на заяву в порядку визначеному законодавством, що мало б наслідком для зобов`язання відповідача належним чином витребувані документи, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його права як споживача, суд доходить висновку про безпідставність такої вимоги, з огляду на таке. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст.23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. В позовній заяві позивач зазначає, що неправомірна бездіяльність відповідача порушила звичний уклад його життя, він був змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушеннях прав, що викликало в нього душевні страждання та заподіяло моральну шкоду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.03.2019р. у справі №761/26293/16-ц погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (ст.611 ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.» Враховуючи, що під час розгляду справи не встановлено наявності підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача надати інформацію, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої позивачеві як споживачу, передбачених Законом України "Про захист прав споживачів", а тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", судові витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed