Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У серпні 2017 року позивачка пред'явила в суді зазначений позов. В обґрунтування позову вказала, що 22 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Вони є батьками двох дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 22 травня 2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочок у розмірі по 400 гривень щомісячно. Позивачка отримує мінімальну заробітну плату, постійно несе витрати на оздоровлення, спортивні заняття, лікування та ін. цих коштів на утримання дітей їй не вистачає. Відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, просить змінити розмір аліментів та в подальшому стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частки його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з"явилась, на адресу суду спрямувала заяву у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає частково. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження(а.с. 8, 9). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 травня 2015 року шлюб, між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22 грудня 2007 року виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 6 - розірвано. З [PERSON], [INFO], уродженця м. Бердичів, Житомирської області, проживаючого по [ADDRESS] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 400 гривень на кожного щомісячно, починаючи з 25 березня 2015 року і до повноліття дітей (а.с. 7). Згідно вимог частини першої статті 192 Сімейного Кодексу України(далі СК України), розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) ( Правова позиція ВСУ у справі № 143 цс 13). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( частина друга статті 182 СК). Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Оскільки з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, правом визначати спосіб стягнення аліментів наділений той з батьків з ким проживає дитина, слід змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати аліменти у частці від доходів відповідача. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд зважає, що відповідач працює, отримує заробітну плату та не оспорив розміру аліментів, який просить стягнути позивачка. Тому, виходячи з розміру доходів відповідача, стягненню підлягають аліменти у такому розмірі як просить позивачка, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У новому розмірі аліменти слід сплачувати з дня набрання рішенням законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). У задоволення позову, в частині стягнення аліментів з дня пред'явлення позову, суд з цих підстав відмовляє. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, у розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу, то суд вважає, що в тій частині слід відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів на їх понесення. На підставі викладеного та

Outcome: partial