Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

В січні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 40 846,75 грн., в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10 000 грн. та понесені ним судові витрати. Вказуючи на те, що 01.10.2019 року близько 09:00 год. в м. Васильків Київської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] по вул. Чехова та виїжджаючи на вул. Володимирську, не був уважним, виїжджаючи з другорядної дороги на головну не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив п.2.1., п.16.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2019 року у справі № 362/6000/19, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. В результаті скоєного [PERSON] адміністративного правопорушення йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а.с. 66-67). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.98-99). У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.105). Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку загального позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання (а.с.101) та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України (а.с.100) не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином (а.с.104). На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2019 року у справі № 362/6000/19 водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. За адміністративне правопорушення, яке відбулося 01.10.2019 року о 09 год. 00 хв. в м. Васильків водій [PERSON] керуючи автомобілем «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Чехова та виїжджаючи на вул. Володимирську, не був уважним, виїжджаючи з другорядної дороги на головну не надав переваги в русі, що рухався по головній дорозі та здійснив зіткнення з автомобілем «Volksvagen», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.1., п.16.1 ПДР України(а.с.12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Висновку експертного дослідження № 160 від 11.10.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу складових, необхідних для ремонту складає 136 511,95 грн.(а.с.14-27). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТОВ "СК "Київ Ре" на підставі Полісу серії АО №1013269 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.13). Тобто, за Полісом серії АО №1013269 відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілю Позивача в розмірі 100000,00 грн. несе страховик - ТОВ "СК "Київ Ре". ТОВ "СК "Київ Ре" здійснює виплату в межах ліміту полісу АО №1013269 у розмірі 100 000 грн. матеріальних збитків по майну (100 000 грн. ліміт відповідальності). Різниця між заподіяною майну шкодою позивачу в розмірі 140 846,75 грн. та страховою сумою в розмірі 100 000,00 грн., що сплачує страховик (140 846,75 грн. - 100 000,00 грн.), а саме шкода в розмірі 40 846,75 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеною небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. 2, ч. 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру тракового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі № 522/24855/14-ц. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що ДТП в якій пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб сталася з вини [PERSON] ; розмір заподіяної шкоди в розмірі 140 846,75 грн.визначено в порядку передбаченому законом та [PERSON] не оспорюється; страхову виплату ТОВ "СК "Київ Ре"здійснило в межах ліміту полісу АО №1013269 у розмірі 100 000 грн., що відповідає вимогам Закону, суд дійшов висновку про те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 40 846,75 грн. підлягає стягненню на користь позивача з винуватця ДТП - [PERSON] . Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань перенесених [PERSON] через дії [PERSON] виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи вік, стан здоров`я потерпілого, суд приходить до висновку, що на його користь підлягає відшкодуванню із відповідача моральна шкода в розмірі 1 000 грн. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial