Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Степанівна, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 липня 2020 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальістю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Степанівна, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено повністю. Визнано виконавчий напис № 10451 від 13 березня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ "Фінасова компанія "Аланд" заборгованості за кредитним договором № R53113186083В від 18 січня 2012 року, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 840,80 грн.. 04 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання (вх.№37228/20) представника позивача [PERSON] - адвоката Поліщука Дмитра Володимировича, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору (840,80 грн. + 420,40 грн.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Поліщук Д.В. подано заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Так, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених представником позивача [PERSON] - адвокатом Поліщуком Д.В. витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір про надання правничої допомоги від 18.06.2020; ордер серії ВК №1006879 від 18.06.2020 про надання правової допомоги; Розрахунок вартості правничої допомоги у справі №569/9953/20 згідно договору про надання правничої допомоги від 18.06.2020 [PERSON] на загальну суму 5000 грн. в яку входить: консультація щодо модливості захисту прав клієнта в суді 3 год. - 1500 грн., вивчення, аналіз наявних у 3клієнта документів по справі, організація збору доказів, консультація, погодження правової позиції з клієнтом 3 год. - 1500 грн., підготовка позовної заяви та додатків 4 год. - 2000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 22.07.2020 на суму 5000 грн.. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.. За такого, суд дійшов висновку про ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн.. Позивач [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом. Таким чином, сума сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України. Вимога про стягнення судового збору у розмірі 840,80 грн. до задоволення не підлягає, оскільки заочним Рівненського міського суду Рівненської області від 23 липня 2020 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 840,80 грн.. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Поліщука Дмитра Володимировича про компенсацію витрат пов"язаних з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial