Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2004621570 від 10.07.2013 року в розмірі 24 647, 58 грн., яка складається з: 18 783,97 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 1,15 грн.- заборгованість по нарахованих та не сплачених відсотках, 5 862, 46 грн. - заборгованість по комісії за розрахункове обслуговування. Позивачем подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу "за закінченням терміну зберігання". Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 10.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2004621570, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 25 040,00 грн. на придбання товарів та споживчі цілі на строк 36 місяців з 10.07.2013 року по 10 липня 2016 року під 0,01% річних. (а.с.5-7). 22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу №22/12/14/1-1. Згідно з вищевказаним договором ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТзОВ "ОТП Фактоинг Україна" прийняло на себе зобов"язання за кредитним договором № 2004621570 від 10.07.2013 року. Відповідач в свою чергу зобов"язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Згідно п.п. 1.4.2., 1.4.3. 1.4.4 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту, сплата процентів та комісії здійснюєтьс відповідачем щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному у графіку платежів. Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобов'язання, визначені кредитним договором, надавши відповідачу кредит в розмірі 25 040,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, позичальник [PERSON] неналежно виконував взяті на себе за умовами кредитного договору зобов'язання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за кредитним договором від 10.07.2013року, станом на 24.11.2016 року (а.с. 25). Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за договором від 10.07.2013 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного договором від 10.07.2013 року. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що станом на 24 листопада 2016 року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість - у розмірі 24 647,58 грн. за кредитним договором від 10.07.2013 року, яка складається з: 18 783,97 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 1,15 грн.- заборгованість по нарахованих та не сплачених відсотках, 5 862, 46 грн. - заборгованість по комісії за розрахункове обслуговування. Проаналізувавши матеріали справи, умови кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором №2004621570 від 10.07.2013 року в розмірі 24 647,58 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved