Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про стягнення коштів за договором банківського вкладу та нарахованих відсотків від суми вкладу із застосування фінансових санкцій за невиконання умов договору, й відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 23 грудня 2013 року між ним та ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" укладено Договір № 53-в-17/260423 строкового банківського вкладу (вклад "Лояльний") в національній валюті України - гривні на суму 110 000 грн. 00 коп., строком на 460 календарних днів з датою повернення - 28 березня 2015 року та з оплатою процентів в розмірі 25% річних. З урахування положення договору, що надає йому право поповнювати суму вкладу, ним 16 січня 2014 року відповідно до п.2 Додаткового договору № 1 здійснено поповнення суми вкладу на 45 000 грн. 00 коп. Відтак, загальна сума вкладу склала 155 000 грн. 00 коп. Враховуючи положення п.п.3.4.4 п.3 Договору, яке надає йому як вкладнику достроково припинити дію Договору й отримати суму вкладу та проценти, він звернувся до банку зі заявою від 11 листопада 2014 року, на 324 день Договору, про дострокове припинення дії вкладу й повернення 29 грудня 2014 року (на 372 день) суми вкладу та нарахованих відсотків. Проте, умови вказаного договору з боку банку не виконуються, на його неодноразові вимоги ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" з 29 грудня 2014 року, тобто в обумовлений строк, кошти не повертає, відсотки, нараховані банком не сплачує, тобто уцілому ігнорує будь-які його звернення. Вважає, що банком порушені умови договору банківського строкового вкладу в частині повернення в обумовлений строк коштів та сплати відсотків, що й стало підставою зверення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити: стягнути з ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на його користь 155 000 грн. 00 коп. - суму вкладу; 472 грн. 92 коп. - нарахованих відсотків від суми вкладу та 454 грн. 00 коп. - пені, нарахованої на вказану суму; 148 800 грн. 00 коп. - пені, нарахованої на загальну суму вкладу; 407 грн. 67 коп. - три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості В судовому засіданні представник відповідача Троня І.В., діючий на підставі довіреності від 31 грудня 2015 року (а.с.23), позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що на особистий рахунок позивача банком 30 березня 2015 року перерахована вся сума строкового банквіського вкладу в розмірі 155 000 грн. 00 коп. з відсотками, надавши письмове заперечення проти позову (а.с.24-25, 26). Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення сторін, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2013 року між позивачем та ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" укладено Договір № 53-в-17/260423 строкового банківського вкладу (вклад "Лояльний") в національній валюті України - гривні на суму 110 000 грн. 00 коп., строком на 460 календарних днів з датою повернення - 28 березня 2015 року та з оплатою процентів в розмірі 25% річних. З урахування положення договору, що надає вкладнику право поповнювати суму вкладу, позивачем 16 січня 2014 року відповідно до п.2 Додаткового договору № 1 здійснено поповнення суми вкладу на 45 000 грн. 00 коп., відтак, загальна сума вкладу склала 155 000 грн. 00 коп. (а.с.5-7, 8, 9, 10). За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч.1 ст. 1058 ЦК України). Враховуючи положення п.п.3.4.4 п.3 Договору, яке надає позивачу як вкладнику достроково припинити дію Договору й отримати суму вкладу та проценти, він звернувся до банку зі заявою від 11 листопада 2014 року, на 324 день Договору, про дострокове припинення дії вкладу й повернення 29 грудня 2014 року (на 372 день) суми вкладу та нарахованих відсотків (а.с11). Проте, умови вказаного договору з боку банку виконуються не в цілому, на неодноразові вимоги позивача ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" з 29 грудня 2014 року, тобто в обумовлений строк, кошти не повернув, а повернув їх лише 30 березня 2015 року шляхом перерахування на його індивідуальний банківський рахунок в загальній сумі вкладу 155 000 грн. 00 коп. (а.с.26), й відсотки, нараховані банком не сплачує, тобто частково порушує права вкладника. Суд вважає вказані дії банківської установи такими, що порушують права позивача, як споживача банківських послуг. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом (ч.1, 3 ст. 1061 ЦК України). Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" порушені умови договору банківського строкового вкладу в частині повернення вкладнику в обумовлений строк коштів та сплати відсотків, а тому порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення з ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на користь позивача 472 грн. 92 коп. - нарахованих відсотків від суми вкладу та 454 грн. 00 коп. - пені, нарахованої на вказану суму; 148 800 грн. 00 коп. - пені, нарахованої на загальну суму вкладу; 407 грн. 67 коп. - три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, тобто окрім суми вкладу, оскільки остання перерахована вкладнику на його індивідуальний банківський рахунок (а.с.26), тобто сума вкладу вважається такою, що повернута банком 30 березня 2015 року. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не вцілому заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов»язань, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є частков обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що вцілому спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 5 000 грн., вважає такі вимоги є необґрунтованими, заснованими на формальних припущеннях, а тому підлягають відмові у їх задоволенні, виходячи із наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, не всі докази позивача обґрунтовані та доведені. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України) Ставлячи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач не обґрунтував належність та допустимість доказів до даних правовідносин та з яких міркувань виходив, визначаючи її розмір, виходячи із формальних міркувань про розмір завданої моральної шкоди, відтак не довів в судовому засіданні рівень душевних страждань, яких він зазнав у зв"язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, членів його сім"ї чи близьких родичів, на які він мав би послатися як на підставу свої доводів. Особа має право, відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані, обставини, на які він посилається, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, причинний зв"язок між вказаною моральною шкодою і протиправною діяльністю відповідача судом не встановлені, а тому законні підстави для задоволення такої вимоги відсутні. Вимоги позивача про відшкодування йому витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. 00 коп., сплачені згідно прибуткового касового ордеру № 1 від 27 січня 2015 року (а.с.16) адвокату за надання правової допомоги задоволенню не підлягають. Так, відповідно до ст. 79 КЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Правову допомогу, згідно ч.1 ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Права вказаної особи визначені ч.2 вказаної статті. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між правозахисником й клієнтом та мають бути закріплені в угоді. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", граничний розмір витрат, пов"язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. А тому, з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік", ст.ст. 56, 79 ЦПК України, суд вважає, їх необґрунтованими, не заснованими на вимогах закону, що регулюють дані правовідносини, а тому не підлягають задоволенню, оскільки позивачем на підтвердження цих вимог не надано детальний розрахунок витрачених нормогодин, пов"язаних із наданням правової допомоги, адвокат участі в ставі не приймав. За таких обставин вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про захист прав споживачів». За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини третьої статті 88 ЦПК України. Так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на викладене з відповідача на користь держави підлягають стягненню пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог 1 501 грн. 34 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: partial