Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO], року померла її рідна сестра [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке на даний час заявниця не може успадкувати у зв'язку з тим, що існують розбіжності в написанні прізвищ заявника та спадкодавця. Так, у свідоцтві про смерть сестри її прізвище зазначено "[PERSON]", свідоцтві про її народження її прізвище та прізвище батьків - "[PERSON]", а за свідоцтвом про народження заявника, прізвище заявника та її батьків - "[PERSON]". У зв'язку з наведеними розбіжностями, заявник просить встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] є її рідною сестрою для реалізації нею права на оформлення спадщини. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчив, що добре знає родину заявника, так як проживає по сусідству та заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], та йому відомо що у них мають місце розбіжності у написанні прізвища. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що добре знає родину заявника та що у них мають місце розбіжності у написанні прізвища. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В ході розгляду справи встановлено, що згідно даних паспорта заявник - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження заявника, яке видано 18 листопада 1953 року Серії [NUMBER], її прізвище та прізвище батьків вказано "[PERSON]" (а.с. 9). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER], заявниця 12 грудня 1971 року уклала шлюб з гр. [PERSON], та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. В свідоцтві про смерть Серії [NUMBER], видане 10 листопада 2015 року, вказано, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). В свідоцтві про народження, яке видано 12 травня 1949 року Серії [NUMBER], прізвище та прізвище батьків вказано на російській мові "[PERSON]" (а.с. 8). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами заявниці. Померла [PERSON] дійсно є рідною сестрою заявниці [PERSON], разом не проживали, але мали взаємні родинні права та обов'язки. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 54 від 21 жовтня 2016 року, державний нотаріус Шевченко Н.Г. відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки в свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлої [PERSON], свідоцтво про народження також видане на ім'я [PERSON], а свідоцтво про народження заявника видане на ім'я [PERSON] у графі "мати" вказане прізвище [PERSON] (а.с.27). Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України. Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначав, що в позасудовому порядку він не має можливості встановити зазначені факти. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені в ході розгляду справи відмінності прізвища сестри та прізвища заявника унеможливлюють реалізацію нею права на оформлення спадщини. Факт про те, що заявниця доводиться рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] підтверджується, особистими документами заявника та показами свідків. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] є рідною сестрою заявниці [PERSON], [INFO], уродженки с.Захарівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується зібраними по справі доказами, а тому суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою, в зв'язку з чим, підлягає задоволенню, оскільки без встановлення такого юридичного факту заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого спадкодавця.

Outcome: approved