Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач в особі законного представника [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 серпня 2016 року його батько [PERSON] близько 08 години, працюючи лісорубом на ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», отримав наряд на роботу до Кумейківського лісництва та у складі бригади направився на ділянку кварталу [ADDRESS] для виконання робіт по проведенню суцільної санітарної рубки. Під час виконання робіт, а саме проведення валки лісу на пасіці № 1, близько 12 години, стовбур дерева вдарив [PERSON], якого після цього машиною швидкої допомоги було доставлено до Корсунь- Шевченківської ЦРЛ, де він через деякий час помер. Просить суд стягнути з ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» на свою користь 250000 грн. моральної шкоди, оскільки загибель батька стала для нього з матір'ю важкою втратою та спричинала тяжкі душевні страждання. Зазначає, що не зважаючи на розлучення з матір'ю, батько залишався проживати у маминому будинку в [ADDRESS]. Підкреслив, що він з мамою проживає в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області, однак у вихідні дні та під час канікул приїздив у Кумейки, де його зустрічав батько і вони разом проводили дозвілля. Батько матеріально повністю забезпечував його потреби. Через загибель батька в нього було виявлено декілька хвороб, лікування яких потребує багато затрат, які мати не спроможна забезпечити. Батько займав важливе місце в їхній родині, він виховав його, вчив та допомагав йому. У нього були дуже добрі та теплі родинні стосунки з батьком. Він морально тяжко пережив його загибель і переживає до тепер. Він відчуває горе втрати, пригніченість, усвідомлення загибелі батька завдає йому душевного болю та страждань. Після загибелі батька йому важко налагодити свої життєві стосунки. Вважає, що втрата батька завдала йому непоправної шкоди на все життя і ця шкода ніколи не мине, тобто загибеллю батька завдано суттєвої моральної шкоди, яка полягає у тому, що він втратив одну з найрідніших йому людину, біль від втрати батька є нескінченним. Смерть батька сталася, коли він, як його син, перебував і перебуває у віці, в якому вкрай необхідна батьківська підтримка. Наголошує, що самою втратою батька йому завдано глибоких моральних страждань, з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали з його смертю. Заподіяні моральні страждання, пов'язані з безповоротною втратою близької людини, відчуттям суму та відчаю є прямим наслідком нещасного випадку, внаслідок якого загинув його тато. До початку розгляду справи по суті від відповідача надійшов відзив, у якому він зазначив, що з позовними вимогами не згоден, оскільки в акті про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку (форма Н-5) зазначено, що основною причиною нещасного випадку є безпосередня вина лісоруба [PERSON], який перебував у трудових відносинах з ДП "Корсунь-Шевченківський лісгосп", допущено грубу необережність працівником, яка сприяла виникненню травматичної ситуації, що призвела до загибелі батька позивача, а також вказано про вину батька позивача в порушенні технологічного процесу. Також наголошує на необхідності взяти до уваги факт наявності в крові 0,37 проміле етилового спирту в крові померлого. А тому вважає основною причиною нещасного випадку - недотримання померлим [PERSON] сукупності вказаних в зазначених актах вимог інструкцій про охорону праці, що привело до фатального наслідку. Інші організаційні порушення, які вказані в даних актах форми Н-1 та Н-5 є супутніми причинами нещасного випадку, які не могли вплинути на дотримання померлим правил техніки безпеки та професійний рівень виконання робіт. На його думку, позивачем не враховано, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. Вважає, що у позовній заяві не наведені мотиви визначення розміру моральної шкоди, не надано докази, підтверджуючі заявлений розмір моральної шкоди. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідно до вимог ЦК України, коли стається загибель працівника, то шкоду відшкодовує підприємство. Відповідно до актів за формою Н-1 та Н-5 на підставі висновку комісій Управління Держпраці у Черкаській області нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Підтверджено вину підприємства. Крім того, є рішення суду з таких же правовідносин, яке набрало законної сили та яким з відповідача на користь батьків загиблого [PERSON] стягнено моральну шкоду у розмірі по 100000 грн. на кожного. Моральна шкода полягає у втраті рідної людини. Така шкода відповідно до законодавства відшкодовується дітям загиблого. Враховуючи глибину страждань позивача, у зв'язку з втратою батька, довічність таких страждань та вину відповідача, а також те, що йому потрібні кошти на лікування, просить суд задовольнити позовні вимоги позивача. У судовому засіданні законний представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що загиблий [PERSON] був чудовим батьком, повіністю утримував дитину, організовував туристичні поїздки та санаторне лікування, забезпечував всім необхідним одягом та харчуванням. Дитина часто жила у нього. Після розлучення з [PERSON] вона не подавала позов на аліменти, оскільки у них склалися дуже добрі стосунки. У день події, коли вона з сином дізналися, що трапилося, приїхали до лікарні, де їх повідомили, що [PERSON] помер. Вони були у розпачі. У лікарні їх зустрів лісничий [PERSON] і тракторист. На її запитання: «що сталося?», відповіли, що не знають та пояснили, що перед подією запропонували [PERSON] пообідати, але він відмовився та сказав, що потрібно доробити роботу. Тракторист зазначив, що потяг сосну, а потім [PERSON] зник з його поля зору. Далі усі побачили, що він лежить під сосною. Лісгосп надав допомогу на поховання і на встановлення пам'ятника. Вона писала заяву на отримання допомоги на поховання, але допомогу віддали батькам загиблого. Дитина нічого не отримувала. На самому похованні, коли перебували на кладовищі, батьки загиблого почали ображати їх, висловлювалися в їх бік нецензурними словами, після чого дитина втікла у поле. Потім приблизно протягом одного місяця син не виходив з хати. Пізніше почав курити. Вона з сином ходила до психолога. Через деякий час син розказав, що йому скрізь ввижається батько, у зв'язку з чим вони відвідали церкву. Згодом у сина виявили гепатіт, остеопороз та спинні грижі. Постійно всього лякається. Син щомісяця отримує 2500 грн. по втраті годувальника. Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 250000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що причиною отримання тілесних ушкоджень, призвівших до настання смерті [PERSON] являється власна недбалість та самовпевненість до покладених на нього обов'язків щодо дотримання правил безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою. Досвідчений працівник лісоруб [PERSON], пропрацювавши на підприємстві 24 роки, пройшов інструктаж, однак, переоцінивши свої професійні здібності, проявив власну недбалість та самовпевненість при валці лісу, також він знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Наголосив, що працівниками підприємства не було порушено вимог інструкції про охорону праці. А тому вважає, що прямих винних дій з боку відповідача немає. Оскільки вина підприємства не встановлена вироком суду, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. У судовому засіданні свідок [PERSON], який працює майстром лісу Кумейківського лісництва ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" пояснив, що [PERSON] розробив ділянку. [PERSON] був лісорубом 6 розряду. У той день прийшли на роботу о 8 год. 00 хв. Він займався відгрузкою лісопродукції. О 12 годині прибіг помічник вальщика і розповів, що на [PERSON] впала сосна. [PERSON] показав, що рука і нога у нього були зламані. Викликали швидку допомогу. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що був лісничим Кумейківського лісництва ДП "Корсунь-Шевченківське лісове господарство" та у день події знаходився в обласному центрі. Про подію його повідомив майстер. По дорозі зустрів швидку допомогу і поїхав з нею до лікарні. З [PERSON] не спілкувався, оскільки це було неможливо через перебування останього під впливом лікарських засобів. Пізніше його повідомили, що [PERSON] помер. Зазначив, що підприємство надало допомогу на поховання та встановлення пам'ятника [PERSON] Щодо питання правильної поведінки при вальці дерев, наголосив, що у зоні валки дерев може бути вальщик і помічник, у 50-метровій зоні. Вальщик повинен зробити два відступні шляхи у протилежних напрямках, як звалювальник. Але [PERSON], зі слів свідків, пішов у неправильному напрямку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на той час він працював у фонді соціального страхування, який було повідомлено про нещасний випадок, у зв'язку з чим він був включений у склад комісії по спеціальному розслідуванню. У акті форми Н-5 були зазначені порушення двох осіб з лісництва. Вважає, що їх бездіяльність прямо не могла вплинути на те, що трапилося. Не зовсім погоджується з офіційними висновками комісії. На його думку, було три групи причин: одна основна та дві супутні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що три роки тому проводилося спеціальне розслідування, по якому він був головою комісії. Всі одностайно прийняли рішення про те, що такий випадок пов'язаний з виробництвом. Основною причиною нещасного випадку є дії [PERSON] і [PERSON] Не може пояснити чому прізвище [PERSON] не зазначено в акті за формою Н-5. Крім того, загибель [PERSON] була також спричинена порушеннями з боку майстра лісу ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» [PERSON], який не проконтролював належним чином дотримання вимог безпеки при проведенні валки дерев та лісничим Кумейківського лісництва ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» [PERSON], який при розробці карти № 106 технологічного процесу розробки не вказав нормативні акти та інші документи, вимоги яких обов'язкові для виконання бригадою (ланкою) у доповнення до вимог карти, та при складенні акту готовності лісосіки до розроблення не вказав підписи особи, що підтверджує виконання підготовчих робіт, не здійснював належний контроль за додержанням працюючими правил і норм охорони праці. Ними були порушені саме ті вимоги, які віднесені до основних причин загибелі [PERSON] Суд, заслухавши думку учасників процесу, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є сином загиблого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 серпня 2000 року. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно акту форми Н-1 про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом від 19 вересня 2016 року, нещасний випадок, який стався з батьком позивача 05 серпня 2016 року, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Відповідно до висновку службового розслідування та вищезазначеного акту, нещасний випадок на виробництві, під час якого загинув [PERSON], стався внаслідок порушення технологічного процесу та невиконання вимог інструкції з охорони праці наступними особами, а саме: загиблий лісоруб ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» [PERSON] не визначив правильний напрямок безпечного звалювання дерева (не у бік нахилу дерева та розвитку крони) та, не слідкуючи за падаючим деревом, яке зрізувалось, здійснив відхід в небезпечне місце (не під кутом 45-60 град, до напрямку протилежного напрямку звалювання дерева), чим порушив: - вимоги п. 15.3.14, п. 15.3.45 «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості» НПАОП 02.0-1.04-05, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України 13 липня 2005 року N119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2005 року N 1084/11364, - вимоги п. 3.8.13 « Інструкції з охорони праці №1 При вальці дерев на суцільних та вибіркових рубках з переміщенням бензопил типу Штиль, Хюскварна , Мотор Січ, Урал, Дружба», - вимоги п. 3.17 «Інструкції з охорони праці №8 для вальника лісу і лісоруба», затвердженої наказом директора ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» № 263 від 17 лютого 2015 року; майстер лісу ДП «Корсунь- Шевченківське лісове господарство» [PERSON] не проконтролював належним чином дотримання лісорубом [PERSON] вимог безпеки при проведенні валки дерев, чим порушив: - вимоги п. 6.10 «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості» НПАОП 02.0-1.04-05, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України 13 липня 2005 року N 119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2005 року №1084/11364, - вимоги п. 6 розділу VІ «Посадової інструкції майстра лісу ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», затвердженої директором ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» 02 лютого 2015 року; лісничий Кумейківського лісництва ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» [PERSON] при розробці карти № 106 технологічного процесу розробки не вказав нормативні акти та інші документи, вимоги яких обов'язкові для виконання бригадою (ланкою) у доповнення до вимог карти, при складанні акту готовності лісосіки до розроблення не вказав підписи особи, що підтверджує виконання підготовчих робіт, не здійснював належний контроль за додержанням працюючими правил і норм охорони праці, чим порушив: - вимоги додатку 3 до підпункту 15.1.5, п. 15.1.6 «Правил охорони праці працівників лісового господарства та лісової промисловості» НПАОП 02.0-1.04-05, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України 13 липня 2005 року N119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2005 року № 1084/11364, - вимоги п. 25 розділу II, п. 8 розділу VI «Посадової інструкції лісничого ДП «Корсунь Шевченківське лісове господарство», затвердженої директором ДП «Корсунь Шевченківське лісове господарство» 02 лютого 2015 року. На підставі висновку комісії, нещасний випадок, що стався з лісорубом ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» [PERSON], визнано таким, що пов'язаний з виробництвом відповідно пункту 15, абзацу 1, 2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232. Таким чином, посилання представника відповідача на те, що працівниками підприємства не було порушено вимог інструкції про охорону праці не відповідає наявним у справі матеріалам. Відповідно до висновку експерта судово-медичної токсикологічної експертизи крові № 645 від 16 серпня 2016 року у крові загиблого [PERSON] виявлено 0,37 проміле етилового спирту. Зазначено, що така концентрація етилового спирту має незначний вплив на організм живої особи, що спростовує посилання представника відповідача на указаний факт, як на одну із причин нещасного випадку. Свідок [PERSON], даючи свідчення, зазначив, що нібито приходив до висновку, що особою, дії або бездіяльність якої призвели до настання нещасного випадку є сам загиблий [PERSON] і що він не зовсім погоджується із офіційними висновками комісії. Проте такі свідчення свідка [PERSON] спростовуються відомостями актів форми Н-5 та Н-1, які він підписував як член комісії. Окрім того, відповідно до листа управління Держпраці у Черкаській області від 26 квітня 2018 року № 3602/11-22/2617 до настання нещасного випадку призвели дії або бездіяльність: лісничого Кумейківського лісництва [PERSON], майстра лісу [PERSON] та лісоруба [PERSON] Також згідно з листом управління Держпраці у Черкаській області від 22 червня 2018 року № 5463/11-22/3959 член комісії [PERSON] до акту Н-5 окремої думки не додавав, письмових звернень щодо відкликання [PERSON] підпису не надходили. В судовому та адміністративному порядку акти Н-5 та Н-1 не оскаржувались та є чинними. Свідок [PERSON], який був головою спеціальної комісії, даючи свідчення, підтвердив відомості та висновки викладені комісією в актах форми Н-5 та Н-1. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27 вересня 2016 року складеного у складі секретаря виконкому Кумейківської сільської ради [PERSON], депутата сільської ради [PERSON] та уповноваженого працівника сільської ради [PERSON], у присутності свідків [PERSON], [PERSON], загиблий [PERSON] проживав без реєстрації з 1996 року по 05 серпня 2016 року на території Кумейківської сільської ради у домоволодінні [ADDRESS], що належить [PERSON], яка є законним представником позивача по справі. Згідно з інформацією служби у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації № 18 від 17 січня 2018 року законний представник позивача зверталася на особистий прийом до служби у справах дітей Маньківської райдержадміністрації з питань соціального та психологічного захисту сина [PERSON] після трагічної смерті його батька. Такі звернення були непоодинокими з вересня 2016 року й по грудень 2017 року. Звернення стосувалися юридичних консультувань з приводу права на пенсію по втраті годувальника, а також щодо навчання неповнолітнього в навчальному закладі, а саме з приводу зміни в поведінці [PERSON] (самовільне залишення уроків, замкнутість, ігнорування навчального процесу, обмеження кола друзів, була підозра, що син почав палити та виражено проявляти апатію до оточуючого). Згодом до психологічних проблем неповнолітнього додались проблеми зі здоров'ям, які потребували негайного, особливо дорого вартісного та довготривалого лікування, яке неможливо забезпечити лише в центральній районній лікарні. В Дзензелівській ЗОШ за учнем проводилось спостереження, велася робота класним керівником з учнем, надавалися рекомендації мамі. З неповнолітнім було проведено ряд психологічних бесід та тренінгів фахівцями служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, зокрема з психологом. За результатами спостережень та тестувань зміна в морально-психологічному стані неповнолітнього стала наслідком перенесеного неповнолітнім стресу через трагічну загибель батька, (на момент трагедії [PERSON] проживав спільно з батьком, мав намір закінчувати школу, проживаючи з ним, і планував навчатися в м.Черкаси за його рекомендаціями та підтримки, проте всі плани довелось змінювати), що, в свою чергу, спровокувало захворювання юнака. Наразі робота з неповнолітнім продовжується, в тому числі за місцем навчання. [PERSON] проходить курс медикаментозного та санаторного лікування, паралельно - курс психологічної реабілітації, що іноді негативно відображається на відвідуванні навчального процесу. Відноситься до категорії як такий, що потрапив у складні життєві обставини. Як вбачається з інформації № 253 Маньківської центральної районної лікарні від 27 лютого 2018 року 16 січня 2017 року позивач разом з мамою звернулися до невролога зі скаргами на періодичні головні болі у вискових ділянках, пригнічення, загальна слабкість, важко заснути, відчуття втоми зранку, в'ялий, періодично дуже дратівливий, періодичні болі у животі, відчуття серцебиття після хвилювання. Після об'єктивного обстеження встановлено діагноз: ВСД з цефалгією, церебрастенією. Призначено амбулаторне лікування. Згідно з указаною інформацією 17 липня 2017 року позивач звернувся до педіатра Маньківської ЦРЛ зі скаргами на відчуття печії, болі в животі. Встановлено діагноз: хронічний гастродуоденіт в стадії загострення, езофагіт. Хворий був направлений в дитячу обласну поліклініку на консультацію з метою уточнення діагнозу. Після чого 27 липня 2017 року проконсультований в ДЧОП, діагноз: рефлюксна хвороба, функціональна дисфункція біліарної системи. Синдром Жильбера та гепатит під питанням. 15 грудня 2017 року оформлена путівка в санаторій «Джерело». 31 січня 2018 року позивач звернувся до педіатра зі скаргами на болі у спині, між лопатками, які посилюються при нахилах та навантаженнях. Направлений на консультацію до невролога, встановлено остаточний діагноз: остеохондроз ГВХ, слабко виражений S-подібний сколіоз, Дрібні кили Шморля тіл хребців Th7-Thl0, протрузії міжхребцевих дисків, початкові прояви остеохондрозу ПКВХ, з торако-люмбалгією. У наданій інформації зазначено, що серед факторів, що впливають на можливість захворіти є часта, тривала або значна нервова напруга, що у даному випадку може мати психо-соматичний зв'язок з розвитком ВСД церебрастенією, цефалгією. ВСД може мати зворотній характер при тривалому комплексному лікуванні. Остеохондроз хребта має повільно прогресуючий перебіг. Між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків, тобто смертю потерпілого і заподіянням моральної шкоди позивачу, як найближчій людині, є прямий причинний зв'язок, а також є вина відповідача у настанні вказаних негативних наслідків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Так, батьки загиблого [PERSON] та позивач, як дитина загиблого, отримують допомогу по втраті годувальника, актом форми Н-1 визначено порушення з боку підприємства. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з рішенням КС України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 моральна шкода, завдана внаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодовується громадянам на підставі загальної норми, викладеної у ст. 1167 ЦК України. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, стосунків з оточуючими людьми, а також у шкоді завданій психічному здоров'ю особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2017 року № 707/1222/17, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області та постановою Верховного суду від 29 серпня 2018 року, позов батьків загиблого - [PERSON] та [PERSON] до ДП «Корсунь- Шевченківське лісове господарство» задоволено та стягнено на їх користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн. на кожного. Суд констатує, що внаслідок смерті [PERSON], позивачу, як дитині загиблого завдано суттєвої моральної шкоди, яка полягає у тому, що він втратив рідну людину. Біль від втрати батька є нескінченним. Смерть батька спричинила декілька хвороб, лікування яких потребує багато затрат, позивач залишився без матеріальної підтримки. Самою втратою свого батька завдано глибоких моральних страждань, з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали з його смертю. Заподіяні моральні страждання, пов'язані з безповоротною втратою близької людини, відчуттям суму та відчаю є прямим наслідком нещасного випадку, внаслідок якого загинув [PERSON] Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Суд встановив, що позивач мав дружні відносини з батьком, раптова смерть якого безумовно вплинула на його психоемоційний стан, що виразилося у емоційних переживаннях, тривожності. Тому, факт завдання позивачу моральної шкоди суд вважає доведеним. Однак, розмір відшкодування, про який просить позивач є завищеним. Між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків, тобто смертю потерпілого і заподіянням моральної шкоди його близькій людині є прямий причинний зв'язок, а також є вина відповідача у настанні вказаних негативних наслідків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Так, батьки та дитина загиблого отримують допомогу по втраті годувальника, актом Н-1 визначено порушення з боку підприємства. Разом з тим, суд враховує і вину загиблого, встановлену актами розслідування. При визначенні розміру моральної шкоди суд також вважає за доцільне врахувати глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання довічні, ступень вини потерпілого та відповідача, а також виходить із засад розумності, зваженості та справедливості, що узгоджується із роз'ясненнями, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5, № 1 від 27 лютого 2009 року), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням викладеного та часткової вини самого [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000 гривень. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial