Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

18 березня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 4962 грн. 38 коп. за кредитним договором № 930/2479CLPS2 від 16 вересня 2011 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем було укладено договір про надання кредиту, умови якого відповідачем не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість, яку позивач просить сягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач на розгляд справи не з'явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації. Поштові відправлення повернулися до суду з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою не проживає. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. 16 вересня 2011 року між [PERSON] та ПАТ "Платинум Банк" було укладено Кредитний договір № 930/2479CLPS2, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 5319 грн. 74 коп. шляхом перерахування електронним переказом коштів у відділення поштового зв'язку за місцем фактичного проживання позичальника, з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних. Частину кредитних коштів було утримано банком для сплати необхідних комісій та оплату страхового платежу за договором добровільного страхування життя (а.с. 7). Відповідно до п. 1.1 договору, кредит надається на строк 20 місяців, з кінцевим терміном сплати 16 травня 2013 року. Згідно копії меморіального ордеру № 71823034 від 16 вересня 2011 року ПАТ "Платинум Банк" на ім'я [PERSON] було перераховано кошти у сумі 4800 грн. відповідно до умов кредитного договору № 930/2479CLPS2 (а.с. 8). На підставі розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] порушено договірні зобов'язання, внаслідок чого станом на 05 жовтня 2012 року його заборгованість по кредиту склала 4962 грн. 38 коп., а саме : - заборгованість тілу кредиту - 3816 грн. 44 коп.; - заборгованість за відсотками - 542 грн. 79 коп.; - пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 603 грн. 15 коп. (а.с. 5). 26 липня 2012 року між ПАТ "Платинум Банк" та ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" укладено договір № 20120726-Г про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором, відповідно до якого ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" отримало право вчиняти дії з метою стягнення заборгованості за договором (а.с. 16). Згідно договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" передало ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" право фінансової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 930/2479CLPS2 16 вересня 2011 року (а.с. 19-21). Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З підстав положень ст. ст. 1054, 1049, 1050 ЦК України, позивач має право вимагати повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частинами 1 та 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦПК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Від відповідача заяви про застосування строку позовної давності не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, в межах встановлених судом сум заборгованостей. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved