Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що укладений із застосуванням нечесної підприємницької діяльності кредитний договір, укладений нею 09 липня 2008 року з ПАТ «Банк Форум» з огляду на положення ст.ст. 1,4,6,11,15,19 Закону України «Про захист прав споживачів», як такий, що суперечить чинному законодавству. Зазначені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем умов кредитування та наданням завідомо недостовірної інформації, що потягло за собою укладення правочину, виконання якого для позивача на разі є неможливим. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні вимог, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. ПАТ «Банк Форум» до суду не з'явився двічі, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому Законом порядку ( а.с.14,22). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані нею на обгрунтування заявлених вимог докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів: Судом встановлено, що 09 липня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 009/08/19 Nv (а.с. 6-8) за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 25 000 доларів США зі строком користування до 08 липня 2026 року, а Позичальник взяв на себе обов'язок перераховувати Банку проценти за користуванння кредитом у розмірі 13 % річних. За посиланням позивача, згаданий договір був укладений під впливом помилки, якій безпосередньо сприяла поведінка Банку, яка виразилась у тому, що всуперч вимогам ст.ст.2, 4,11 ЗУ "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, Банк, навмисно ввівши її в оману, не повідомив у письмовій формі щодо усіх умов кредитування, в т.ч. щодо ризику істотної зміни валюти, що в кінцевому підсумку призвело до укладення договору, виконання якого є неможливим і є свідченням нечесної підприємницької діяльності відповідача. Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного: Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються гл.гл.16, 47 ЦК України, ЗУ " Про захист прав споживачів", ЗУ "Про банки і банківську діяльність" та умовами укладеного сторонами договору. Піддаючи аналізу посилання позивача відносно суперечності змісту укладеного кредитного договору чинному законодавству України, суд наголошує про наступне: Сторони за даним кредитним договором передбачили виконання грошових зобов'язань позичальника на певних умовах, які на разі позивач називає такими, що суперечать діючому законодавству - з огляду на те, що відсутність на час укладення договору доступної та достовірної інформації зі сторони Банку є свідченням введення в оману і прямо суперечить ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчиненння правочину. Згідно із ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав і обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використанння за цільовим призначенням. Оцінюючи наведені [PERSON] мотиви щодо помилки, якої припустився Позичальник, укладаючи даний кредитний договір (а саме: відсутність письмового повідомлення Банку щодо усіх умов кредитування, як істотну умову зобов'язання) не можуть бути визнані такми, що мають істотне значення в контексті вимог ст.229 ЦК України, ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки не стосуються правової природи правочину, а також прав та обов'язків сторін. Укладення сторонами договору в письмовій формі з зазначенням виду, суми та строку кредиту, типу відсоткової ставки, сукупної вартості кредиту, умов його забезпечення та поверненння, і крім того, часткове виконанння Позичальником взятих на себе зобов'язань є свідченням відсутності у нього спотвореного уявлення про обставини, що дісно мали місце і виникли з укладенням договору. Отже, приймаючи до уваги, що взяті за Кредитним договором обов'язки Банк виконав повністю, а факти недодержання при його укладенні вимог ст. 203 ЦК України, або вчинення правочину Позичальником під впливом помилки по справі не встановлені, підстав для визнання оспорюваного позивачем договору таким, що укладений з порушенням вимог ст.11, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed