Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до ПП «Дари Сонця» про стягнення заборгованості за договором про солідарну відповідальність у розмірі 28\~369\~400 грн. 00 коп., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору про солідарну відповідальність від 04.10.2016 р. відповідач зобовязався солідарно відповідати за виконання ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» зобовязання щодо повернення позивачеві заборгованості в сумі 28\~369\~400 грн. 00 коп. Зміст основного зобовязання складають вимоги до ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», на підставі укладеного з ПАТ «Укрінбанк» кредитного договору №2012-14 про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 11.04.2012 р. на загальну суму, що перевищує 206.500.000 грн., із кінцевим терміном повернення до 31.03.2019 р. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ «Укрінбанк» уклало з ТОВ «Альведен-3000» договори застави майнових прав № 83-2014-1з від 29.08.2014 р. та №108-2014-1з від 29.10.2014 р., за якими передано в заставу право вимоги грошових коштів у загальній сумі 28.369.400 грн. 00 коп. вкладів, розміщених на рахунках №26150001100037 так №26155001100043, відкритих у ПАТ «Укрінбанк» за договорами банківських вкладів «Стандарт» №197349/ГО-1192 від 29.08.2014 р., та «Стандарт» №197349/ГО-1289 від 29.10.2014 р. Відомості про укладення договорів застави внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна шляхом реєстрації 24.09.2014 р., реєстровий запис №14552510, та реєстрації змін 27.05.2015 р. до реєстрового запису № 14620606. ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» свої зобовязання за кредитним договором №2012-14 від 11.04.2012 р. не виконував належним чином, у звязку з чим ПАТ «Укрінбанк», як заставодержатель, здійснив погашення 24.12.2015 р. частини заборгованості в загальній сумі 28.369.400 грн. відповідно до договору застави майнових прав, шляхом списання забезпечених депозитних коштів ТОВ «Альведен-3000» з депозитних рахунків, а саме: з рахунку №26150001100037 - в сумі 700.000 грн. та з рахунку №26155001100043 - в сумі 27.669.400 грн.. Після виконання обовязку боржника заставодавцем (майновим поручителем), відповідно до п.3 ч.1 ст. 512 ЦК України відбулася заміна кредитора у зобовязанні, з ПАТ «Укрінбанк» на ТОВ «Альведен-3000», і товариство набуло право грошової вимоги до боржника, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», у загальній сумі 28.369.400 грн. ТОВ «Альведен - 3000», як кредитор, уклало 22.09.2016 р. із [PERSON] договір про відступлення права грошової вимоги до ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» в загальній сумі 28.369.400 грн., який набрав чинності з моменту його підписання, а також акти приймання-передачі права вимоги та приймання передачі документів, і цього ж дня було направлено боржнику письмове повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні. Для забезпечення виконанням боржником своїх зобовязань позивач уклав 04.10.2016 р. з ПП «Дари Сонця» договір про солідарну відповідальність, згідно п.п. 1.1, 4.1 якого відповідач зобовязався солідарно відповідати за належне виконання ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» своїх зобовязань щодо повернення [PERSON] грошових коштів у сумі 28.369.400 грн. протягом двох років з дати укладення цього договору. Проте, грошові зобовязання боржником до цього часу не виконані, у звязку з чим позивач направив 15.11.2016 р. відповідачу, як солідарному боржнику, письмову претензію, зазначивши про настання терміну їх виконання. До цього часу зобовязання належним чином не виконане, просив стягнути з відповідача за договором про солідарну відповідальність від 04.10.2016 р. заборгованість в загальній сумі 26369400 грн., та віднести за його рахунок судові витрати. У попередньому судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги підтримав із наведених підстав, просив задовольнити. Представник відповідача, керівник ПП «Дари Сонця», [PERSON], у судовому засіданні заявлені вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що підприємствозареєстроване 15.10.2010 р., здійснює діяльність посередника торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Його господарська діяльність повязана з господарською діяльністю субєктів господарювання, які входили до групи компаній «Ватутіне хліб», серед якої основною виробничою ланкою є ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат». За період з липня 2013 р. по листопад 2016 р. обіг грошових коштів на поточному рахунку ПП «Дари Сонця» №26009119100014, відкритому в ПАТ «Укрінбанк» склав 166\~519\~379 грн. 70 коп. Договір про солідарну відповідальність від 04.10.2016 р., за яким ПП «Дари Сонця» зобовязалося перед позивачем солідарно відповідати за виконання ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» зобовязання щодо повернення позивачу заборгованості в сумі 28\~369\~400 грн., укладався з метою надання останньому додаткових гарантій повернення боргу. За таких умов позивач погоджувався не здійснювати дії з примусового стягнення боргу з ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», що створювало умови для безперешкодного здійснення виробничої діяльності ПАТ «Хлібокомбінат». Представник третьої особи на підставі довіреності, [PERSON], із позовом ознайомлена, проти задоволення позову не заперечила. Відповідно до положень ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться з метою зясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи, для чого суд зясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач …, при цьому ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Положеннями ст. 174 цього Кодексу передбачено у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. При цьому п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Слід розрізняти визнання відповідачем позову від визнання ним обставин позову, що згідно з частиною першою статті 61 ЦПК звільняє позивача лише від доведення цих обставин. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Суд вважає за можливе розглянути справу з урахуванням вимог ст.174 ЦПК України, оскільки визнання керівником ПП «Дари Сонця» позову не суперечить закону, його дії не суперечать інтересам підприємства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 1, 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, так само як і обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до положень ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор, при цьому у зобовязанні на стороні боржника можуть бути одна або одночасно кілька осіб (ст. 510 ЦК України). Згідно вимог ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, перевірено наявними в матеріалах справи доказами, та визнано сторонами, що ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», на підставі укладеного з ПАТ «Укрінбанк» кредитного договору №2012-14 про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 11.04.2012 р., з урахуванням додаткових договорів та наступними змінами і доповненнями, отримав кредитні кошти на загальну суму, що перевищує 206.500.000 грн., із кінцевим терміном повернення до 31.03.2019 р. (а.с. 13-38) Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ «Укрінбанк» уклало з ТОВ «Альведен-3000» договори застави майнових прав № 83-2014-1з від 29.08.2014 р. та №108-2014-1з від 29.10.2014 р., з урахуванням додаткових договорів), за якими передано в заставу право вимоги грошових коштів у загальній сумі 28.369.400 грн. 00 коп. (27669400 грн. + 700000 грн.) вкладів, розміщених на рахунках №26150001100037 так №26155001100043, відкритих у ПАТ «Укрінбанк» за договорами банківських вкладів «Стандарт» №197349/ГО-1192 від 29.08.2014 р., та «Стандарт» №197349/ГО-1289 від 29.10.2014 р. (а.с. 39-46). Відомості про укладення договорів застави внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна шляхом реєстрації 24.09.2014 р., реєстровий запис №14552510, та реєстрації змін 27.05.2015 р. до реєстрового запису № 14620606. (а.с. 47-50). У звязку з невиконанням ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» своїх зобовязань за кредитним договором №2012-14 від 11.04.2012 р. ПАТ «Укрінбанк», як заставодержатель, здійснив погашення 24.12.2015 р. частини заборгованості в загальній сумі 28.369.400 грн. відповідно до договору застави майнових прав, шляхом списання забезпечених депозитних коштів ТОВ «Альведен-3000» з депозитних рахунків, а саме: з рахунку №26150001100037 - в сумі 700.000 грн. та з рахунку №26155001100043 - в сумі 27.669.400 грн., у загальній сумі 28.369.400 грн. 00 коп.. (а.с. 54-57). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобовязанні є виконання обовязку боржника заставодавцем (майновим поручителем). Після виконання обовязку боржника заставодавцем (майновим поручителем), відповідно до п.3 ч.1 ст. 512 ЦК України відбулася заміна кредитора у кредитному зобовязанні, з ПАТ «Укрінбанк» на ТОВ «Альведен-3000», і товариство набуло право грошової вимоги до боржника, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», у загальній сумі 28.369.400 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), який вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. ТОВ «Альведен - 3000», як кредитор, уклало 22.09.2016 р. із [PERSON] договір про відступлення права грошової вимоги до ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» в загальній сумі 28.369.400 грн., який набрав чинності з моменту його підписання, а також акти приймання-передачі права вимоги та приймання передачі документів, і цього ж дня було направлено боржнику письмове повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні (а.с. 51-53). Для забезпечення виконання боржником своїх зобовязань позивач уклав 04.10.2016 р. з ПП «Дари Сонця» договір про солідарну відповідальність, згідно п.п. 1.1, 4.1 якого відповідач зобовязався солідарно відповідати за належне виконання ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» зобовязань перед [PERSON] в сумі 28.369.400 грн. протягом двох років з дати укладення цього договору (а.с. 4). Проте, грошові зобовязання боржником до цього часу не виконані, у звязку з чим позивач направив 15.11.2016 р. відповідачу, як солідарному боржнику, письмову претензію, зазначивши про настання терміну їх виконання (а.с. 5). Відповідно до ст. 525 та ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допустима. Зобовязання має виконуватися належним чином. Відповідно до частин першої та другої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 19.12.2011 р. №6-84цс11, за законом у цьому випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником - за кредитним договором; між кредитором і поручителем - за договором поруки, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2016 р. було задоволено позов [PERSON] про стягнення на його користь з ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» частини кредитної заборгованості за кредитним договором №2012-14 про відкриття мультивалютної кредитної лінії від 11.04.2012 р. у розмірі 28369400 грн. У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що визнано грошові вимоги [PERSON] до ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», у т.ч. в сумі 28369400 грн. в порядку черговості задоволення вимог кредиторів цього підприємства. Проте до цього часу рішення суду не виконано, а тому зазначені підстави не позбавляють позивача права звернутись до суду із позовом до солідарного боржника, враховуючи також правову позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду України від 10.11.2010 № 6-7584св10, за якою у кредитора є право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі й від усіх боржників разом, і від будь-кого з них окремо; у разі, коли кредитор звернув вимогу лише до одного з боржників, але не одержав від такого боржника виконання обов'язку в повному обсязі, зобов'язання не припинилося й він має право вимагати від інших солідарних боржників недоодержане. Враховуючи положення ст. 61 ЦПК України, за повідомленням Вищого господарського суду України №41565 від 28.03.2017 р., опублікованого на його офіційному веб-сайті, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» 28.03.2017 р. постановою Господарського суду Київської області (справа №925/960/16) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 74-75). Відповідно до положень ст. 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підставою припинення зобов'язань відповідно до ст.609 ЦК України є ліквідація юридичної особи. Так, згідно ч.2 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до положень ст. 25. ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до\~Закону України\~"Про виконавче провадження" щодо: провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до\~Закону України\~"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Тобто кінцевим етапом в процедурі ліквідації підприємства є внесення державним реєстратором відомостей до Реєстру даних про проведення реєстрації припинення юридичної особи шляхом ліквідації, про що видає ліквідатору (голові ліквідаційної комісії) повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. У правових висновках, викладених в постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 р. встановлено, що ухвалою від 15.12.2010 р. ВСУ зазначив, що саме по собі прийняття господарським судом постанови про визнання підприємства банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та відповідно не припиняє договорів поруки… Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника. З урахуванням викладеного у попередньому судовому засіданні зясовано, що представник відповідача, [PERSON], обізнаний про наявність зазначеної постанови суду, будь-яких заперечень з приводу забезпеченого солідарним обовязком зобовязання ним не заявлено, беззаперечно визнав заявлені позовні вимоги в сумі 28369400 грн. з урахуванням наданого ним письмового пояснення. Крім того, особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання до боржника (ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат») або не заявлені взагалі, відповідно до ч.4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - не є конкурсними кредиторами, і їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Отже суд, враховуючи положення ст.ст. 530, 543, 598 ЦК України, відсутність відомостей про внесення державним реєстратором до Реєстру даних про проведення реєстрації припинення юридичної особи, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», а також наявність права відповідача на погашення забезпечених вимог у випадку їх виконання в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, виходячи з наявних в матеріалах справи доказах, які подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, відповідність їх вимогам закону та не встановлення на час розгляду справи порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб. Суд, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, у урахуванням наведеного, вважає що позовні вимоги про стягнення з відповідачана користь [PERSON] за договором про солідарну відповідальність від 04.10.2016 р. заборгованості в сумі 28\~369 400 грн. 00 коп., яка виникла внаслідок невиконання ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» частини кредитної заборгованості за кредитним договором №2012-14 про відкриття мультивалютної кредитної лінії від 11.04.2012 р., підтверджені письмовими доказами, визнані сторонами, а тому задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 8000 грн. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.ст. 105, 110, 112-113 СК України,

Outcome: approved