Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє адвокат [PERSON], звернувся до суду із позовом до ТОВ «[PERSON] взуттєва фабрика», [PERSON] міської ради, [PERSON] районної державної адміністрації, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради, розпорядження голови [PERSON] РДА та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач являється колишнім працівником [PERSON] взуттєвої фабрики та жителем квартири №4 житлового будинку по вул. Локоти, 48 у м. Виноградові. 07.07.1998 року він разом з іншими мешканцями будинку ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]М.) уклали договір про сумісну діяльність із «[PERSON] взуттєвою фабрикою», відповідно до якого вони - мешканці будинку зобов'язувалися спільними коштами та зусиллями добудувати недобудований 4-х квартирний житловий будинок, після чого мали право на приватизацію вказаних квартир. Протягом одинадцяти років вони зі своїх заробітків закуповували будівельні матеріали, наймали підрядників, добудували житлові квартири вказаного будинку та влаштували прибудинкову територію. Пізніше їм стало відомо, що ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика» (наразі товариство з обмеженою відповідальністю) без їхнього відому та згоди одноосібно ввела будинок в експлуатацію та визнала за собою право власності в цілому на об'єкт нерухомості. Наразі ТОВ «[PERSON] взуттєва фабрика» звернулася до мешканців будинку до суду з вимогою виселити мешканців із займаних житлових приміщень. Позивач вважає, що такі дії Фабрики грубо порушують їхні права та інтереси, позбавляють можливості приватизувати вказані квартири, а введення об'єкта в експлуатацію та одноосібне визнання права власності здійснене з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки Фабрика не мала право вводити даний об'єкт в експлуатацію, не мала права користування та власності на земельну ділянку під вказаним будинком, [PERSON] державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 208 року складено всупереч затвердженої форми [PERSON], без додержання його змісту та неправомочною комісією, вважає спірний будинок самочинним будівництвом і державною власністю та просить суд: визнати недійсним п. 1.2 розпорядження голови [PERSON] РДА № 489 від 26.12.2008 року в частині затвердження акту державної приймальної комісії від 22.12.2008 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом 4-х квартирного житлового будинку за адресою м. Виноградів, вул. Локоти, 48 товариству з обмеженою відповідальністю "[PERSON] взуттєва фабрика"; визнати недійсним п.3 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 54 від 24.02.2009 в частині оформлення права власності на нерухоме майно на 4-х квартирний житловий будинок по вул. Локоти, 48 в м. Виноградові товариству з обмеженою відповідальністю "[PERSON] взуттєва фабрика"; визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 029817 від 26.02.2009 видане виконавчим комітетом [PERSON] міської ради на 4-х квартирний житловий будинок по вул. Локоти, 48 в м. Виноградові відкритому акціонерному товариству "[PERSON] взуттєва фабрика" та скасувати відповідну державну реєстрацію права власності; розподілити судові витрати. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації подав до суду письмове заперечення проти позову, згідно якого [PERSON] РДА вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки оспорюваний [PERSON] прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта, затверджений Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 22.12.2008 року № 489, виданий у відповідності та в порядку встановленому Постановою КМУ від 22.09.2004 року №1243 та жодним чином не порушив прав мешканців будинку, які уклали з фабрикою договір про спільну сумісну діяльність, від 07.07.1998 року на приватизацію квартир в даному будинку. В задоволенні позову, в частині визнання недійсним п.1.2. Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 22.12.2008 року № 489 «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» просить відмовити. Представник відповідача ТОВ «[PERSON] взуттєва фабрика» [PERSON] подав до суду письмове заперечення проти позову, яке мотивує наступним. [PERSON] державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта затвердженого розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 26.12.2008 року №489 відповідає змісту затвердженого Наказом Держбуду від 27.01.2005 року №21. Склад комісії сформований на підставі та у складі у відповідності до ч.1 п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 22.09.2004 року №1243.Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 23.08.1994 року № 223 ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика» було виділено земельну ділянку площею 2.31 га у постійне користування для обслуговування адмінбудинку, бази відпочинку, та господарських і виробничо-технічних приміщень. На підставі даного рішення ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика» було видано Державний акт на право постійного користування І-ЗК №001366 від 07.12.1994 року. Спірний будинок не розташований на вказаній земельній ділянці, за даною адресою знаходиться Фабрика. 4-х квартирний житловий будинок по вул.Локоти, 48 у м.Виноградів знаходиться на іншій земельній ділянці, яка належить Фабриці на відповідній правові підставі. Згідно п.1 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської Ради народних депутатів Закарпатської області №380 від 01.12.1988 року вирішено виділити ділянку по вул.Локоти Виноградівській взуттєвій фабриці під будівництво п'яти 4-х квартирних житлових будинків. Всі твердження позивача щодо того, що будинок слід вважати самочинним будівництвом представник відповідача вважає безпідставними та неаргументованим, а всі наведені ним доводи такими, що не мають свого відображення в дійсності. Представник відповідача [PERSON] також зазначає в запереченні, що сторонами у договорі про сумісну діяльність від 07.07.1998 року, на який посилається позивач, є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика». Договір про спільну діяльність між Підприємством та третіми особами [PERSON] і [PERSON] відсутній. Згідно п.1.2. Договору будівництво проводилося на базі належного Підприємству недобудованого будинку. Враховуючи повне ухилення від виконання обов'язків, покладених на позивача і інших мешканців Договором, будинок, після введення в його в експлуатацію, перейшов у приватну власність Фабрики. За таких умов процес приватизації є неможливим, про що позивачів неодноразово інформувала Фабрика. Позивач та інші мешканці, включаючи і тих, які не мають прав щодо спірного будинку, проживають у ньому безоплатно, двоє - на підставі ордерів про вселення, не сплачують жодних внесків та не укладали договір найму/оренди житла. Вважає, що у позивача не виникло ніяких прав та підстав для заявлення даної позовної заяви. Фабрика є забудовником, дійсним та єдиним власником 4-х квартирного будинку, за адресою: м.Виноградів, вул.Локоти, 48 і даний будинок не являється державною власністю. Представник відповідача заперечує твердження позивача, що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки перебіг позовної давності неодноразово переривався та заявляє, що позивач звернувся до суду із даним позовом після спливу трирічного строку позовної давності, який сплив у 2013 році. Заявлений позов вважає необгрунтований і в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Справу розглянуто у його відсутність. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, з мотивів, викладених в позовній заяві і просили суд такі задоволити в повному обсязі. У звязку із поданням відповідачами заперечень представник позивача подав суду додаткові письмові пояснення до позовної заяви, додаткові пояснення № № 2, 3, згідно яких вказує, що діями Фабрики порушені права та інтереси гр.[PERSON] та третіх осіб, які також зареєстровані та проживають у квартирах спірного будинку. Такий належить до державного житлового фонду (відомчий житловий фонд), оскільки перебував на балансі [PERSON] взуттєвої фабрики( який входив у систему Міністерства промислової політики) до моменту його реорганізації 1994 року , шляхом корпоратизації. Строк позовної давності позивач не пропустив, про порушення свого права дізнався у 2016 році, коли отримав письмову відповідь від управління Держгеокадастру та [PERSON] міської ради про відсутність права власності на земельну ділянку під спірним будинком. Вказує, що після реорганізації та корпоратизації та вступу в силу нового Земельного кодексу України ТОВ « [PERSON] взуттєва фабрика» не зареєструвала жодні права на вказану спірну земельну ділянку. Фабрика не могла бути забудовником , підрядником і здійснювати будівельні роботи через відсутність у такої дозвільних документів (ліцензій) на будівництво. Договір від 07.07.1998 року за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність, його предметом є дольова участь сторін договору у будівництві обєкта нерухомості спірного будинку, тому завершений будівництвом спірний обєкт на час його введення в експлуатацію є спільною власністю учасників вказаного договору, а саме позивача та третіх осіб, пропорційно їх обсягу інвестування в даний обєкт. Представник відповідача ТОВ «[PERSON] взуттєва фабрика» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити з мотивів, викладених в письмовому запереченні до позовної заяви. Представник відповідач [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав та пояснив, що рішення [PERSON] міської ради, прийняті у 2009 році щодо спірного будинку були помилковими. Проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні письмові заперечення проти позову відкликала позовні вимоги визнала та не заперечила проти х задоволення. Треті особи [PERSON],\~ [PERSON] та\~ [PERSON] суду пояснили, що вимоги позивача підтримують та просять суд такі задовільнити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, письмові заперечення та додаткові письмові пояснення до позовної заяви у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що 07.07.1998 року між ВАТ «[PERSON] взуттєвафабрика» та позивачем [PERSON], іншими мешканцями будинку гр-ми [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір про сумісну діяльність, згідно п.1.2 якого мешканці будинку зобов'язувалися спільними коштами та зусиллями добудувати недобудований 4-х квартирний житловий будинок, що належав Підприємству, після чого мали право на приватизацію вказаних квартир. Згідно п.2.2 Договору сторони договору наділені переважним правом перед третіми особами на викуп (в т.ч. приватизацію) майнової частки Підприємства після здачі будинку в експлуатацію. Положення договору були узгоджені та підписані сторонами. За заявою заступника директора ТОВ «[PERSON] взуттєва фабрика» [PERSON] від 12 листопада 2008 року (замовлення N 7365) [PERSON] районним бюро технічної інвентаризації була проведена поточна інвентаризація житлового будинку, за результатами якої оформлена інвентаризаційна справа на будівлю житлового будинку. Згідно з [PERSON] державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 22.12.2008 року, затвердженим розпорядженням голови [PERSON] РДА від 26.12.2008 року N 489, об'єкт 4-х квартирний житловий будинок по вул. Локоти, 48 у м. Виноградові прийнятий в експлуатацію. Суд встановив, що зміст даного [PERSON] державної приймальної комісії відповідає змісту [PERSON], затвердженого Наказом Держбуду від 27.01.2005 року №21. Зокрема, у ньому міститься інформація про об'єкт який вводиться в експлуатацію та його адреса розташування (титульна сторінка), відомості про державну приймальну комісію та її склад, перелік документації представленої державній приймальній комісії (п. 9), відомості про генерального підрядчика та субпідрядні організації (п. 3), відомості про розробника проектно-кошторисної документації (п.4), відомості про затвердження архітектурно-планувального завдання та проектно-кошторисної документації (п.5,6), термін виконання будівельно-монтажних робіт (п.8) а також інші відомості зазначені у типовому акті. Склад комісії сформований на підставі та у складі у відповідності до ч.1п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 22.09.2004 року №1243. Згідно ст. 25 Житлового Кодексу Української РСР, для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Жилий будинок може експлуатуватися тільки однією житлово- експлуатаційною організацією. Якщо для експлуатації будинків відомчого або громадського житлового фонду не може бути створено житлово-експлуатаційну організацію, експлуатація будинків здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією. Для експлуатації даного житлового будинку, не утворювалось жодних житлово-експлуатаційних організацій. Згідно архітектурно-планувального завдання, затвердженого районним архітектором 11.10.1989 року, забудовником виступала [PERSON] взуттєва фабрика, тому представник даного підприємства - заступник директора фабрики [PERSON] виступав від імені експлуатаційної організації, про що і вказано у акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, затвердженому розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації від 26.12.2008 року №489. Згідно п. 9 [PERSON] державній приймальній комісії було надано наступну документацію: архітектурно-планувальне завдання і проектно-виконавча документація згідно п.п. 2.7, 2.10 ДБН A3.1-3-94, що відповідає примітці Переліку виконавчої та іншої документації, що надається державній приймальній, робочій комісіям при прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, де вказано, що у разі якщо ДБН, СНиП, ДСТУ, ТУ передбачена інша документація, вона також надається державній приймальній, робочій комісіям. Також суд встановив, що з метою забезпечення прав громадян, які уклали з Фабрикою договір про спільну сумісну діяльність від 07.07.1998 року, та на його виконання, п. 2 Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 26.12.2008 року №489, забудовника зобов'язано передати, а [PERSON] міській раді взяти на баланс 4-х квартирний житловий будинок за адресою: м. Виноградів, вул. Локоти, з метою подальшої приватизації квартир громадянами з урахуванням умов договору від 07.07.1998 року про спільну сумісну діяльність. Згідно з п. 3 рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 24.02.2009 року N 54 визнано за ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика» право приватної власності в цілому на 4-х квартирний житловий будинок по вул. Локоти, 48 у м. Виноградові. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 24.02.2009 року N 54 "Про визнання права власності на будівлі" (п. 8) доручено [PERSON] районному бюро технічної інвентаризації провести необхідну реєстрацію, а саме - оформити свідоцтво про право власності на підставі проведеної технічної інвентаризації відкритому акціонерному товариству "[PERSON] взуттєва фабрика" на вказаний будинок. 26.02.2009 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради видано ВАТ «[PERSON] взуттєвій фабриці» свідоцтво на право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ N 029817 на 4-х квартирний житловий будинок по вул. Локоти, 48 в м. Виноградові. 26.02.2009 року [PERSON] районним бюро технічної інвентаризації проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно ВАТ "[PERSON] взуттєва фабрика" на 4-х квартирний житловий будинок по вул. Локоти, 48 в м. Виноградові, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22000581, реєстраційний номер 26565775, номер запису 453 в книзі 2-ф. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 23.08.1994 року № 223 ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика» було виділено земельну ділянку площею 2.31 га у постійне користування для обслуговування адмінбудинку, бази відпочинку, та господарських і виробничо-технічних приміщень. На підставі даного рішення ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика» було видано Державний акт на право постійного користування І-ЗК №001366 від 07.12.1994 року. Відповідно до листа Управління Держгеокадастру від 02.06.2016 року зазначено, що земельна ділянка, на якій розташовано 4-х квартирний житловий будинок по вул.Локоти, 48 у м.Виноградів не відносить до землі наданої у постійне користування ВАТ «[PERSON] взуттєва фабрика» згідно Державного акту на право постійного користування серії І-ЗК №001366. На вказаній земельній ділянці знаходиться Фабрика. Судом встановлено, що спірний 4-х квартирний житловий будинок по вул.Локоти, 48 у м.Виноградів знаходиться на іншій земельній ділянці, яка належить Фабриці на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської Ради народних депутатів Закарпатської області №380 від 01.12.1988 року, згідно п.1 якого вирішено виділити ділянку по вул.Локоти Виноградівській взуттєвій фабриці під будівництво п'яти 4-х квартирних житлових будинків. Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «[PERSON] взуттєва фабрика» володіє спірним 4-х квартирним житловим будинком по вул.Локоти, 48 у м.Виноградів на законних підставах і даний будинок обєктом державної власності не являється. Згідно ч.1ст. 60 ЦПК України\~, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивач в судовому засіданні не довів ті обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві, у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідачів не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed