Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до ТОВ "Арчі " про визнання договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення недійсними. В обґрунтування позовних вимог вказали , що між ними та ТОВ «Арчі » , 26.12.2005 року були укладені договори оренди земельних ділянок , строком на 10 років. 29.12.2005 року дані договори зареєстровані Козятинським сектром Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру ». У 2005 році земельні ділянки були передані орендарю по акту приймання- переді. При укладанні договору не було дотримано вимог ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", не зазначені істотні умови укладеного договору. Так в договорі не зазначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок. В судовому засіданні позивач суду пояснив , що бажає самостійно обробляти земельну та виявив порушення істотних умов договору оренди , а тому просить визнати недійсним договір оренди . Представники відповідача суду пояснили , що при укладанні договорів оренди земельної ділянки з відповідачами були зазначені всі істотні умови договору, на час укладання договорів , а тому прость відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши докази та заслухавши пояснення сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, 26.12.2005 року між [PERSON] та ТОВ "Арчі" укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,2591 га, , строком на 10 років, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 615 грн., в натуральній формі, відробітковому та грошовому вигляді , строк внесення орендної плати не пізніше 31 грудня поточного року (а.с.19-20). Договір зареєстрований у ВРФ ДП "Центр ДЗК" 29.12.2005 року. Земельна ділянка передана по акту прийому- передачі .(а.с.21) 26.12.2005 року між [PERSON] та ТОВ "Арчі" укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,2591 га, , строком на 10 років, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 615 грн., в натуральній формі, відробітковому та грошовому вигляді , строк внесення орендної плати не пізніше 31 грудня поточного року (а.с.9-11). Договір зареєстрований у ВРФ ДП "Центр ДЗК" 29.12.2005 року. Земельна ділянка передана по акту прийому- передачі .(а.с.12) 26.12.2005 року між [PERSON] та ТОВ "Арчі" укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,2594 га, , строком на 10 років, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 615 грн., в натуральній формі, відробітковому та грошовому вигляді , строк внесення орендної плати не пізніше 31 грудня поточного року (а.с.14-16). Договір зареєстрований у ВРФ ДП "Центр ДЗК" 29.12.2005 року. Земельна ділянка передана по акту прийому- передачі .(а.с.17) Згідно з положеннями ст. 204 ЦК України, правочин, є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 14 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до ст. 215 ЦК України правовою підставою для визнання правочину недійсним ЦК визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 3, 5, 6 ст. 203 ЦК, тобто вимог щодо волевиявлення учасника правочину, щодо настання реальних правових наслідків правочину, щодо недопустимості порушення правочином, вчинюваним батьками, інтересів малолітніх дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Із зазначеного витікає, що порушення вимог закону, допущені стороною (сторонами) після укладення правочину, не можуть спричиняти його недійсність, а призводять до інших правових наслідків, передбачених законом. Підстави недійсності правочинів передбачають також інші закони України, зокрема, ЗУ "Про оренду землі". На час укладення оспорюваних договорів стаття 15 зазначеного закону, містила перелік істотних умов договору найму земельної ділянки. До таких умов (які є обов'язковими для узгодження сторонами) відносяться: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним. Договори оренди землі укладені між сторонами відповідають типові формі договору оренди землі затверджені ПКМ від 3.03.2004 року № 220. В них маються всі істотні умови визначені законодавством на час укладення договору. У договорах не зазначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок, що відповідно до положень ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", на час розгляду справи, являється істотною умовою даного виду договорів. Однак, на час укладання договору, законом не була передбачена така істотна умова договору оренди земельної ділянки як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок,. Під час укладення договорів не були порушені вимоги ст. 4-6,15 ЗУ « Про оренду землі», оскільки в укладених договорах також зазначені законні орендодавці, якими являються позивачі, і це право підтверджене копіями державних актів на ім'я позивачів про право власності на землю, зазначений орендар, яким являється ТОВ «Арчі», і право оренди землі відповідач набув у встановленому законом порядку. В укладених договорах зазначений ризик випадкового знищення або пошкодження майна, строк дії договору не перевищує 50 років. Передача об'єктів оренди були здійснені у строки встановлені у договорі на підставі Акту приймання - передачі земельної ділянки. Із викладеного витікає, що вимоги ст.11,17,19 ЗУ «Про оренду землі» порушені сторонами також не були. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, та відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, являється недійсним якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Виходячи із положень ст. 203, 215ЦК України, ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», які визначають правові наслідки недодержання сторонами при вчинені правочину вимог закону, суд приходить до висновку, що підстав для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним немає.

Outcome: dismissed