Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У вересні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду за позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений Договір факторингу. В свою чергу 28.11.2012 року, між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та між ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір факторингу. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № № 0711/0808/45-042, від 08.08.2008 року, що було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ«Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк») та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». 08.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - [PERSON] уклали Кредитний договір № 0711/0808/45-042. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 65000 доларів, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором . Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 65000,00 доларів. В свою чергу, Відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 10.07.2014 р., має прострочену заборгованість:за кредитом - 63196,40 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 739128,73 грн.,по відсотках - 39868,93 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 466296,68 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 08.08.2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа [PERSON] уклали Договір поруки № 0711/0808/45-042-Р-1 . Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 10.07.2014 року складає 1205425,41 грн. та стягнути солідарно з Відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 3654, 00 грн. У судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних доказів (а.с.50). Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні заперечували проти позову зазначаючи, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги. Крім того, розрахунок суми заборгованості доданий до позовної заяви обчислюється з 2008 року, тоді як рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.01.2012 року, вже стягнута заборгованість станом на 27.09.2011 року, яка увійшла у розрахунок, що свідчить про подвійне стягнення. Позивачем не надано жодних доказів того, що підтверджують факт виникнення заборгованості у тому розмірі, який визначений у позові. Таким чином, вбачається, що ненадання суду детального розрахунку суми боргу є підтвердженням того, що позивач не може довести суду та документально підтвердити суму позовних вимог до відповідача, а тому просив суд у позові відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання повідомлена належним чином, заяви про відкладення судового розгляду суду не надала. При вищевикладених обставинах, суд ухвалив розглядати дану справу за відсутністю позивача, відповідача [PERSON] по наявних у справі матеріалах та доказах. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України заінтересована особа вправі в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений та обраний ним спосіб. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому зазначені особи самостійно розпоряджуються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Судом встановлено із доданих до позову документів, що 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк", який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС - Комерцбанк" та Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу №15 (а.с.27-33) , відповідно до якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. Згідно повідомлення ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс», останні повідомили що 28.11.2012 року ТОВ «КІ» здійснило розрахунок з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у повному обсязі та в порядку, встановленому умовами договору. Але суду не надано доказів, що саме позивач ТОВ «Кредитні ініціативи», здійснило розрахунок з ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 28.11.2012 року між ТОВ ФК "Вектор Плюс" та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу ( а.с.34-38) , відповідно до якого Клієнт (ТОВ ФК "Вектор Плюс") відступає Фактору (ТОВ «Кредитні Ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості боржників, всі гарантії. Надані боржникам щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. При цьому суду надано реєстр заборгованості відповідача (а.с.39-40), у якому не вказано, станом на яку дату складено вказаний розрахунок, в якій валюті розрахована основну суму боргу, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування. До того ж, вказаний реєстр не прошитий, не містить назви, фактично є витягом, проте не завірений належним чином, вказані документи суду в оригіналі надано не було, суду надано витяг у вигляді копії зробленої з копії. Суду надано акт прийому -передачі Реєстру заборгованостей Боржників за договором про надання факторингу від 28.11.2012 року (а.с.38 зв.), однак даний акт не може бути визнаний доказом прийняття реєстру, оскільки він не підписаний жодною із сторін угоди. Крім того, як встановлено постановою Вищого Господарського суду України від 29.01.2014 року у справі №14/578 про заміну кредитора ПАТ "Сведбанк" його правонаступником ТОВ "Кредитні ініціативи", роз'яснено, що в даному випадку щодо нового кредитора мало місце наступне відступлення права грошової вимоги за договором факторингу, яке регулюється статтею 1083 Цивільного кодексу України. За приписами вказаної статті наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Проте з наданого новим кредитором витягу з договору факторингу від 28.11.2012 № 15 не вбачається повноважень фактора (ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс") на здійснення наступного відступлення на користь нового кредитора придбаного у ПАТ "Сведбанк" права вимоги до боржника. За змістом статей 1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0711/0808/45-042. (а.с.4-13). Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 65000,00 доларів США, а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 65000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах встановлених у договорі. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 65000,00 доларів США, факт отримання даної суми відповідачем не спростовується. Дані обставини встановлені також судовим рішенням від 17.01.2012 року Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя по справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а тому в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 08.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0711/0808/45-042-Р-1.(а.с.14). Окрім того, що належними доказами не підтверджено право вимоги до відповідачів, з доданих до матеріалів справи документів не встановлено, яку суму становив розмір заборгованості за кредитним договором на момент передачі права вимоги за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» від 28.11.2012року та на момент передачі прав вимоги між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» від 28.11.2012 року. При цьому, позивачем не надано суду належних первинних документів, щодо наявності заборгованості відповідача на час укладення договорів факторингу, а також не повідомлено про підстави звільнення від доказування, виникнення саме такого розміру заборгованості,здійснені відповідачем платежі за Кредитним договором також не відображені в наданому суду розрахунку заборгованості. Разом із тим, як вбачається із заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2012 року по справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0711/0808/45-042, позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість станом на 27.09.2011 року у розмірі 634119,99 грн. та 18751,52 грн. - пеня. Як пояснив у судовому засіданні відповідач. за вказаним заочним рішенням відкрито виконавче провадження, що підтвердив постановою про відкриття виконавчого провадження №31365983 від 27.02.2012 року, і пояснив, що вказане рішення виконується - з нього стягнуті кошти і він ПАТ «Сведбанку» сплатив близько 11000 доларів заборгованості за тілом кредиту. А тому позивач не довів належними та допустимими доказами, згідно поданого розрахунку заборгованості (а.с.23), яким чином та станом на яке число розраховувався вказаний розрахунок та по якому курсу НБУ в гривневому еквіваленті, з урахуванням доказу на підставі якого первинного документу, який би відповідав ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". А також не надано суду інформацію чи враховані внесенні відповідачем кошти за кредитним договором в порядку примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним розрахунком. До того ж, позивач не довів належними та допустимим доказами, що відповідачі також були повідомлені про дострокове погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, та про зміну кредитора у зобов'язанні. Крім того, відповідно до п. 1.3 кредитного договору №0711/0808/45-042 від 08.08.08 р. позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Але, як вбачається із розрахунку позивач у своєму розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, розраховує проценти за користування кредитом із 12,5% та з 09.02.2012 року (тобто після рішення суду про стягнення заборгованості) - 13,5 % річних, при цьому до матеріалів позову не додано будь-яких договорів про внесення змін і доповнень, додаткових угод, тощо. Наданий позивачем розрахунок, з огляду на вищенаведене, суд не може прийняти як належний доказ заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 0711/0808/45-042 станом на 10.07.2014 року в сумі 1205425,41 грн. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, розмір заборгованості [PERSON] є недоведеним і позивач не довів суду та документально не підтвердив суму позовних вимог до відповідача. Щодо вимог до поручителя [PERSON], то суду не надано жодного належного доказу, який би підтверджував набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до [PERSON] як солідарного боржника, не доведено факт передання та отримання за актом-прийманням договору поруки укладеного з [PERSON] А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами право вимоги до відповідачів, а також не надано розрахунок заборгованості з часу укладення кредитного договору, внесення коштів, залишок основного боргу, відсотків, штрафних санкцій, пені на час кожної зміни кредитора у зобов'язанні та рух внесених коштів по рахунку відповідача [PERSON], який би відповідав ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а тому позов до [PERSON], [PERSON] не доведений та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed