Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики в розмірі 719259,73 грн. шляхом визнання права власності на нерухоме майно: нежиле приміщення другого поверху за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Лазарева, буд.74., посилаючись на те, що він уклав з відповідачем договір позики, яким передав в борг 410000 грн., а відповідач зобов'язався повернути кошти не пізніше 25.02.2008 р. Відповідач свої зобов'язання не виконав. За порушення зобов'язань договором була передбачена пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. З урахуванням пені, інфляційних та 3% річних, сплата яких передбачена ст. 625 ЦК України, сума боргу складає 719259,73 грн. Під час переговорів з відповідачем щодо можливих шляхів виконання своїх зобов'язань за договором позики, відповідач повідомив, що у зв'язку з відсутністю наявних грошових коштів на рахунку, погашення боргу можливо тільки шляхом передачі позивачу нерухомого майна - нежилого приміщення другого поверху за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Лазарева, буд.74, яке є у власності відповідача, але будь яких дій щодо зазначеної передачі майна відповідач не здійснює. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та обставини, викладені в позові підтримав і просив позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про визнання позову та просив її розглянути та винести рішення при попередньому розгляду справи за відсутністю представника відповідача. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини четвертої ст. 130 ЦПК України, «Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу». В судовому засіданні встановлено, що 22.01.2008 р. між [PERSON] 0. Г. та Одеською обласною асоціацією "Темп" працівників галузі послуг і виробництва товарів повсякденного попиту" був укладений договір позики. Згідно цього договору позивач передав відповідачу в борг грошові кошти у розміри 410000 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 13 від 23.01.2008 р. та № 13 від 25.01.2008 р. Згідно договору позики позичальник (відповідач) повинен був повернути грошові кошти до 25.01.2008 р.На час звернення до суду борг не повернуто. Відповідно до'п. 3.2 договору позики у разі прострочення повернення позичальником грошових коштів взятих у борг, позичальник повинен виплатити позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Пеня за період з 26.02.2008 р. по 20.02.2010 р. складає: 410 000 х (2x10,25%)/ 365 х 706 = 162 573 грн., з яких: 410000 грн. - сума боргу; 10,25% - облікова ставка НБУ; 706 - кількість прострочених діб з 26.02.2008 р. по 20.02.2010 р., 365 кількість діб в року. Борг з урахуванням індексу інфляції складає: 410 000 х 103.8 % х 103.1% х 101.3% х 100.8% х 99.5% х 99.9% х 101.1% х 101.7% х 101.5% х 102.1 % х 112.3% = 532 895,5 грн. Три відсотки річних складає: 410 000 х 3% х 706 / 365 = 23 791,23 грн. Всього заборгованість за договором позики складає : 532 895,5 + 23 791,23 + 162 573 = 719 259,73 грн. На вимогу позивача повернути борг за договором позики відповідач повідомив, що в нього відсутні грошові кошти, тому вимоги позикодавця щодо сплати боргу за договором позики можуть бути задоволені шляхом визнання права власності за позивачем на нерухоме майно боржника. Згідно витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 17756302 від 15.02.2008 Одеська обласна асоціація "Темп" працівників галузі послуг та виробництва товарів повсякденного вжитку є власником нежилого приміщення другого поверху за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Лазарева, буд.74, що був придбаний асоціацією "Темп" за договором купівлі-продажу № 417 від 28.12.2007. Відповідно до ч.І ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 4.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст. 96 ЦК України, юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Відповідно ч.І ст. 1049 ЦК України, позичальник повинен повернути позикодавцю позику (грошові кошти в тій же сумі чи речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, яке є у власності відповідача, як спосіб виконання зобов'язань за договором позики від 22.01.2008 р. у розмірі 719259,73 грн. не суперечить законодавству і за згодою відповідача є підставою для припинення зобов'язань згідно Цивільного кодексу України.

Outcome: approved