Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. 2 квітня 2019 р. ХАНДРИКО Л.М. звернулась до суду з названим позовом до [PERSON], в якому просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. В обґрунтування позову зазначила, що: - з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні; - за судовим наказом Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 4 квітня 2013 року (справа № 743/490/13-ц) з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - розмір стягнутих аліментів не є достатнім для утримання дітей, оскільки не відповідає чинному законодавству та потребам дітей; - вона не працює, отримує соціальну допомогу, а відповідач працює та може сплачувати аліменти в указаному розмірі. В судовому засіданні: - ХАНДРИКО Л.М. позов підтримала, з підстав зазначених в позові; - [PERSON] позов визнав частково, просив врахувати стан його здоров'я та потребу в постійному лікуванні. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що [PERSON] та ХАНДРИКО (до шлюбу [PERSON]) Л.М.: - перебували у шлюбі, зареєстрованому 14 січня 2006 року виконавчим комітетом Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області (актовий запис № 1), який був розірваний рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2011\~року, яке набрало чинності 26.12.2011 року; - являються батьками дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останніх (Серія 1-ЕЛ № 059148) та (Серія 1-ЕЛ № 090112), які проживають з матір'ю, що вбачається з довідок виконавчого комітету Гороностаївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 26.12.2017 року № 424 та виконавчого комітету Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 26.03.2019 року № 452. Судом встановлено, що: - за судовим наказом Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 4 квітня 2013 року (справа № 743/490/13-ц), який набрав чинності 19.04.2013 р., з [PERSON] на користь МОРГУНОВОЇ (після шлюбу ХАНДРИКО) Л.М. стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2013 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; - ХАНДРИКО Л.М. перебуває з 4 травня 2018 р. на обліку, як безробітна в Ріпкинській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості, де виплати не отримує, знаходиться на обліку в УСЗН Ріпкинської РДА та щомісячно отримує по 3 519 грн 21 коп допомоги малозабезпеченій сім'ї; - ХАНДРИКО Л.М. в період з 27.07.2015 р. по 12.01.2016 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ХАНДРИКО М.С.; - [PERSON] працює лісорубом 5 розряду (розкряжувальником деревини) ДП «Добрянське лісове господарство», де отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи за період з вересня 2018 р. по лютий 2019 р. та розрахунковими листами за травень 2018 р., за серпень 2018 р., за березень 2019 р., за квітень 2019 р., для прикладу з вересня 2018 р. по лютий 2019 р. саме нараховано, 79 674 грн 56 коп, з яких утримано 7 147 грн 80 коп аліментів; - [PERSON] має ряд хронічних захворювань та проходить лікування в КНП "Чернігівська обласна лікарня" Чернігівської обласної ради. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 1, 3 ст.\~181\~СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, а п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з правового аналізу ст.ст. 181, 192 СК України можна стверджувати, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та може бути зменшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р. № 2475-VІІІ, а саме враховувати: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законодавець розмежовує поняття "мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину" та "мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину". Тобто, за загальним правилом, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у разі доведеності достатності заробітку (доходу) платника аліментів судом може бути присуджений мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти, а в даному випадку судовим рішенням не присуджуються аліменти на дитину, а змінюється спосіб стягнення аліментів. Поняття зміна, за рішенням суду, способу стягнення аліментів та розмір аліментів не є тотожними. Сімейний кодекс України не передбачає, що законодавчі зміни є підставою для збільшення розміру аліментів. З прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» можливість стягнення аліментів у відповідному розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачено в статті 184 СК України "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі", а до того СК України не передбачав можливість стягнення аліментів, за судовим наказом, це було передбачено у Розділі ІІ "Наказне провадження" діючої на той час редакції ЦПК України. Оцінка суду. Враховуючи підтверджене належними доказами матеріальне становище позивачки ХАНДРИКО Л.М., відповідача [PERSON], стан здоров'я відповідача [PERSON], враховуючи відсутність доказів про достатність заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів в розмірі 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на відсутність доказів про стан здоров'я позивачки, їх спільних дітей, виходячи з того, що розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини,\~підходячи системно\~до даної\~ситуації,\~суд приходить\~до висновку,\~що слід\~позов задовольнити\~частково та\~змінити спосіб\~стягнення аліментів,\~які стягуються,\~на підставі\~судового наказу\~Ріпкинського районного\~суду Чернігівської\~області від\~4\~квітня 2013\~року та\~стягувати з\~[PERSON]\~на користь\~ХАНДРИКО Л.М.\~аліменти на\~утримання дітей\~[PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO]\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~починаючи стягнення\~від дня\~набрання вказаним\~рішенням чинності і\~до досягнення дитиною старшою дитиною повноліття, а не збільшувати розмір аліментів, визначений судовим наказом до 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі до суду . Розподіл судових витрат, допущення рішення до негайного виконання. Згідно ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в дохід держави 768 грн 40 коп судового збору.

Outcome: partial