Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виселення, вказавши, що 09 лютого 2007 року між юридичною особою Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПУМБ", тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно із Законом України "Про акціонерні товариства" та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 5251788. Згідно з умовами кредитного договору відповідачу було видано кредит у сумі 25 000,00 дол. США зі сплатою 12,90% річних, строком до 09.02.2017 на споживчі потреби. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Відповідачем було передано в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS], про що між сторонами укладено договір іпотеки № 5251807 від 09.02.2007, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 09.02.2007 та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 967. У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору Позивачем до Комунарського районного суду м. Запоріжжя було подано позов до Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Комунарського районним суду м. Запоріжжя від 08.07.2013 (справа № 333/2631/13-ц), яке змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29.01.2014 (провадження № 22-ц/778/78/14 з Відповідача стягнуто заборгованість у сумі 185 571,80 грн., штраф у сумі 5 000,00 грн. та судовий збір у сумі 1 855,71 грн. 06.09.2013 Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист, який Позивач пред'явив на примусове виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (заява про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2013 № 2АР-61/708). Згідно з постановою від 12.09.2013 Комунарським ВДВС відкрито виконавче провадження. У ході виконавчого провадження звернуто стягнення на квартиру, яка знаходиться в іпотеці Позивача. Але, державним виконавцем було з'ясовано, що у квартирі, крім Відповідача, зареєстрований її малолітній син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 4.5.9., п.4.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Проте, такого дозволу не надано. У зв'язку з цим, реєстрація малолітньої дитини у будинку, на який звернуто стягнення, унеможливлює його подальшу реалізацію на прилюдних торгах. Виконавчий лист повернуто без виконання згідно з постановою Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ від 27.02.2014. Рішення суду фактично не виконано. У зв'язку з чим позивач просить звернути стягнення на іпотечне майно, виселити його мешканців та стягнути судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник третьої особи органу опіки та піклування Комунарського району м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, про час та місце була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог заперечувала, посилаючись на те, що виселення дитини з вказаної квартири приведе до порушення житлових прав малолітнього, оскільки він іншого жилого приміщення не має. Відповідач повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 09 лютого 2007 року між юридичною особою Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПУМБ", тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно із Законом України "Про акціонерні товариства" та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 5251788. Згідно з умовами кредитного договору відповідачу було видано кредит у сумі 25 000,00 дол. США зі сплатою 12,90% річних, строком до 09.02.2017 на споживчі потреби. (а.с. 6-13) У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Відповідачем було передано в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS], про що між сторонами укладено договір іпотеки № 5251807 від 09.02.2007, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 09.02.2007 та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 967. (а.с. 14-19, 21-23). У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору Позивачем до Комунарського районного суду м. Запоріжжя було подано позов до Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Комунарського районним суду м. Запоріжжя від 08.07.2013 (справа № 333/2631/13-ц), яке змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29.01.2014 (провадження № 22-ц/778/78/14 з Відповідача стягнуто заборгованість у сумі 185 571,80 грн., штраф у сумі 5 000,00 грн. та судовий збір у сумі 1 855,71 грн. (а.с. 30-34) 06.09.2013 Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист, який Позивач пред'явив на примусове виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Згідно з постановою від 12.09.2013 Комунарським ВДВС відкрито виконавче провадження. У ході виконавчого провадження звернуто стягнення на квартиру, яка знаходиться в іпотеці Позивача. Але, державним виконавцем було з'ясовано, що у квартирі, крім Відповідача, зареєстрований її малолітній син - [PERSON], [INFO]. (а.с. 35-38). До теперішнього часу рішення не виконано, а відповідач має боргові зобов'язання перед банком. 03.03.2014 року Банк направив [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначив стислий зміст порушеного зобов'язання, запропонував виконати його протягом 30 днів з моменту її отримання та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, а також запропонував звільнити іпотечне майно протягом місяця в добровільному порядку, однак в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачем зазначеної вимоги. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктами договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, або у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. При цьому, у разі порушення зобов'язання та /або умов цього договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, останній зобов'язаний надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про його виконання протягом 30 днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, він вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі рішення суду. Отже, сторонами договору іпотеки досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки, що узгоджується з нормами матеріального права, тому позовні вимоги щодо вказаного в позові способу звернення стягнення є законними та обґрунтованими. При вирішенні справи суд приймає до уваги, те що в квартирі [ADDRESS] крім відповідача проживає її малолітній син, який іншого жилого приміщення не має, відповідно до цього виселення родини призведе до створення складних життєвих умов. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місяцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; Відповідно ч.10 ст. 177 СК України порядок здійснення органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов'язаної із захистом майнових інтересів дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджений постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866. Згідно п. 67 Порядку, дозвіл на вчинення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається районним адміністраціям, виконавчим органам міської, районної в місті ради по представленню служби у справах дітей після проведеної вказаною службою перевірки документів за місцем знаходження майна на протязі одного місяця з дня надходження заяви на здійснення право чинів стосовно нерухомого майна дитини та тільки у разі гарантованого збереження його прав на майно і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням майнових та житлових прав дітей, виселення яких з помешкання, де вони проживають, не може відбуватися без дозволу органу опіки та піклування. Згідно із ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial