Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON] 10 грудня 2015 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ "Лізингова компанія "Еталон", яким просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо повернення сплаченої [PERSON] за договором фінансового лізингу № 003198 від 10 листопада 2015 року частини лізингового платежу в розмірі 30400,00 грн. за умови подання позивачем протягом 14 календарних днів з дня укладення договору заяви-повідомлення про відкликання своєї згоди на укладення договору фінансового лізингу, стягнути з відповідача на її користь 30400,00 грн. сплачених згідно з договором фінансового лізингу № 003198 від 10 листопада 2015 року а також неустойку у розмірі 1216,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2015 року між нею, як фізичною особою, та ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" укладений Договір фінансового лізингу № 003198. За умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу їй у користування майно - автомобіль «SuzukiSwift», а [PERSON] зобов'язалась прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами вказаного договору. Предмет лізингу (згідно п. 5.1 Договору) передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 50 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодався авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Того ж дня, 10 листопада 2015 року вона оплатила 10% вартості автомобіля, що складає 30400,00 грн. 00 коп. Проте, протягом обумовленого строку вона автомобіль не отримала, й на її вимоги повернути їй сплачені нею кошти, від відповідача вона отримала відмову, а тому відповідач зобов'язаний повернути їй сплачені нею кошти в сумі 30400,00 грн. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позов та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення яким просить відмовити в задоволенні позову та слухати справу у відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон". Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 10 листопада 2015 року між позивачкою, як фізичною особою, та ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" укладений Договір фінансового лізингу № 003198 (а.с.5-18). За умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати позивачці на умовах фінансового лізингу у користування майно - автомобіль «SuzukiSwift», а позивачка зобов'язалась прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами вказаного договору (п.1.1 Договору). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є : предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу; розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносин, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі), що передбачено ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до положень ч. 1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено у ч. 3 ст. 18 цього закону. Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. З ст. 509 ІІК України): умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ч.2 ст.806 ЦК України). Предмет лізингу (згідно п. 5.1 Договору) передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 50 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодався авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Того ж дня, 10 листопада 2015 року позивачка оплатила 10 % вартості автомобіля, що складає 30400,00 грн. (а.с.20). Проте, 24 листопада 2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача заяву-повідомлення, отриману відповідачем 27 листопада 2015 року щодо відкликання своєї згоди на укладення договору фінансового лізингу та просила протягом 7 днів повернути сплачену суму але від відповідача відповіді так і не отримала (а.с.21-23). Враховуючи, що відповідачем в обумовлені строки не було виконано умови договору фінансового лізингу № 003198 від 10 листопада 2015 року, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені кошти в сумі 30400,00 грн. згідно квитанції № 0.0.459044838.1. Щодо вимог в частині визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо повернення сплаченої [PERSON] за договором фінансового лізингу № 003198 від 10 листопада 2015 року частини лізингового платежу в розмірі 30400,00 грн. за умови подання позивачем протягом 14 календарних днів з дня укладення договору заяви-повідомлення про відкликання своєї згоди на укладення договору фінансового лізингу, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт неправомірної бездіяльності з боку відповідача, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про захист прав споживачів». За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини третьої статті 88 ЦПК Украї ни та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 799, 806 ЦК України,

Outcome: partial