Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1", [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вказаними особами [INFO] о 19 годині 30 хвилин в сюжеті програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) та в сюжеті під заголовком „[INFO]", розміщеному в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua за посиланням [INFO], було поширено неправдиву, таку, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію про те, що він ...відрізав пальці бізнес-конкурентам, є членом злочинного угрупування так званих „Європейців", мав відношення до „віджимання" у колишнього власника заводу „Пожспецмаш", до передання половини заводу „Пожспецмаш" у власність соратника [PERSON], тодішнього спікера Верховної Ради, [PERSON], до розтрати державних субвенцій у розмірі 300 мільйонів гривень, виділених для розвитку підприємства та поставки пожежних машин для МНС України, здійснену шляхом відвантаження продукції заводу „Пожспецмаш" до Росії без отримання коштів в рахунок її оплати. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є законослухняним громадянином та не вчиняв жодного з вищенаведених правопорушень. Зважаючи на те, що він являвся на той час керівником Товариства з обмеженою відповідальністю „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш", кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210, мав репутацію достойної людини та громадянина у суспільстві, вважав, що поширенням вищенаведеної недостовірної та негативної інформації про його особу було порушено його законні права на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації, проголошені положеннями Конституції та законів України. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. В апеляційній скарзі, поданій позивачем, ставиться питання про скасування судового рішення Деснянського районного суду м. Чернігова як такого, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, [PERSON] мотивував свої вимоги тим, що поширені відповідачами відомості є не оціночними судженнями, як помилково зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, а фактичним твердженням про вчинення позивачем протиправних дій, що відповідно до чинного закону кваліфікуються як злочинні, характеризують його особу в суспільстві вкрай негативно. Позивач стверджував, що надав суду наявні у нього докази на спростування відомостей, поширених відповідачами, останні ж, навпаки, взагалі не представили доказів на підтвердження поширеної ними інформації, однак, в порушення вимог ст. 212-215 ЦПК України, судом першої інстанції не було відображено в судовому рішенні мотивів, з яких представлені позивачем докази не було взято до уваги, а твердження відповідачів враховано на бездоказовій основі. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом сюжету вцілому поширена відповідачами інформація містила оціночні, критичні судження і через це суд не може визнати інформацію, на яку посилається позивач, недостовірною. Крім зазначеного, суд послався на те, що оскільки позивач обрав для себе політичну кар'єру, він має залишатись відкритим для суворої критики і пильного нагляду суспільства. З наведеними висновками не може погодитись апеляційний суд, оскільки всупереч приписам ст. 212-215 ЦПК України, вони не ґрунтуються на тих доказах, які містяться в матеріалах справи, нормах матеріального і процесуального права. Положеннями ст. 47-1 Закону України „Про інформацію" передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Закон дає визначення, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Посилання в законі на те, що судження не повинно містити фактичних даних обумовлює те, що особа, яка є споживачем інформації, повинна вирізняти, чи є висловлена інформація саме оціночним судженням, а не даними про подію, факт, що мали місце, і зробити правильний та адекватний висновок. Законодавством заборонено поширювати недостовірну інформацію і кожна особа вправі розраховувати на те, що інформація, яка доводиться до її відома, є правдивою. Встановлення у законі вимоги про те, що оціночні судження не повинні містити фактичних даних обумовлено тим, що самі по собі судження є результатом психічної діяльності людини і виражають ставлення особисто автора до певної події. Твердження про фактичні події відрізняється від судження тим, що викладається як факт, що відбувся, і є таким, що підлягає доведенню, оскільки споживачу інформації було представлене в якості факту, а не оціночного судження. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] о 19 годині 30 хвилин в сюжеті програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) телевізійного каналу „ 1+1 та в сюжеті під заголовком „[INFO]", розміщеному в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua за посиланням [INFO],булопоширено аудіовізуальну інформацію про те, що [PERSON], що нині балотується до Верховної Ради України, ...відрізав пальці бізнес-конкурентам, є членом злочинного угрупування так званих „Європейців", мав відношення до „віджимання" у колишнього власника заводу „Пожспецмаш", до передання половини заводу „Пожспецмаш" у власність соратника [PERSON], тодішнього спікера Верховної Ради, [PERSON], до розтрати державних субвенцій у розмірі 300 мільйонів гривень, виділених для розвитку підприємства та поставки пожежних машин для МНС України, здійснену шляхом відвантаження продукції заводу „Пожспецмаш" до Росії без отримання коштів в рахунок її оплати. Зазначена інформація, виходячи з наведених вище визначень закону, не містить особистого ставлення авторів сюжету та [PERSON], яким в сюжеті було прокоментовано рішення з'їзду радикальної партії Олега Ляшка висунути кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 безпартійного [PERSON] , до певних подій, навпаки, її було подано суспільству як перелік конкретних фактів, що відбулися, які негативно характеризують позивача в очах суспільства, а відтак, за положеннями ст. 10 ЦПК України, достовірність поданої відповідачами інформації про факти підлягає доведенню. Суд першої інстанції вдався до невірної правової оцінки поширення відомостей про факти, пославшись на те, що фрази, які ображають відповідача, є оціночними судженнями. Зазначивши в рішенні про відсутність підстав для задоволення позову через те, що межі допустимої критики, коли вона стосується політика, а не приватної особи, є ширшими, суд першої інстанції помилився у визначенні поширеної авторами телевізійної програми інформації, вважаючи її критикою, а не твердженнями про факти. При цьому не було взято до уваги те, що за положеннями ст. 3, 55 Конституції України, п 2 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 277, 297, 299 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено, має право на захист власної честі, гідності та репутації, в тому числі і політики, навіть коли вони не виступають як приватні особи. Відповідачі, будучи повідомленими в порядку, передбаченому процесуальним законом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явились, жодних доказів на підтвердження правдивості поширеної інформації про факти суду не надали. Позивачем [PERSON] було надано суду докази поширення саме відповідачами неправдивої інформації відносно нього (а.с. 10, 16), представлено довідку УМВС України в Чернігівській області про те, що за обліками МВС України станом на 23.09.2014 року він не притягувався до кримінальної відповідальності, не має не знятої чи не погашеної судимості, в розшуку не перебуває ( а.с. 13). На підтвердження законного перебування на посаді директора ТОВ „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш" останнім було надано протокол загальних зборів учасників № 9 від 10 серпня 2009 року та копію наказу по підприємству № 37-к від 11.08.2009 року про призначення його на посаду директора( а.с.11, 12). На спростування інформації про розтрату державних субвенцій у розмірі 300 мільйонів гривень, виділених для розвитку підприємства та виготовлення пожежних машин для МНС України, здійснену шляхом відвантаження продукції заводу „Пожспецмаш" до Росії без отримання коштів в рахунок її оплати, позивачем представлено довідку підприємства ТОВ„Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш" від 23.10.2014 року № 189 про те, що за період діяльності товариства з грудня 2008 року по жовтень 2014 року підприємство не отримувало державних субвенцій ( а.с.71). Зазначену інформацію про відсутність державних субвенцій було підтверджено в судовому засіданні суду першої інстанції головним бухгалтером товариства [PERSON], яка була допитана судом в якості свідка. Крім зазначеного, інформація про відношення позивача до „віджимання" у колишнього власника заводу „Пожспецмаш" та передання половини заводу „Пожспецмаш" у власність соратника [PERSON], тодішнього спікера Верховної Ради, [PERSON], не узгоджується з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно яких Товариство з обмеженою відповідальністю „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш" зареєстровано у вказаному реєстрі 18 грудня 2008 року і його засновником є Інвестиційна компанія „Альянс". Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що поширена [INFO] Товариством з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" та [PERSON] в ефірі телевізійного каналу „ 1+1 „ в сюжеті програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) та в сюжеті під заголовком „[INFO]", розміщеному в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua, інформація про [PERSON] не відповідає дійсності, а тому є недостовірною в розумінні ст. 277 ЦК України. Положеннями ст.3 Конституції України, ст. 277, 297, 299 ЦК України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності і честі; гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканими. На час поширення відповідачами зазначеної недостовірної інформації позивач обіймав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш", постановою Центральної виборчої комісії № 1267 від 28 вересня 2014 року його було зареєстровано кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210, висунутим Радикальною Партією Олега Ляшка, являвся відомою особою як в Чернігівській області, так і в інших регіонах України. Поширенням вищенаведеної недостовірної, негативної інформації, відповідачами було принижено честь та гідність позивача у суспільній думці, думці окремих громадян з точки зору дотримання ним законів, загальновизнаних у суспільстві уявлень про добро і зло, морально-етичних принципів, а також принижено внутрішнє усвідомлення позивача про власну цінність та значення у суспільному житті. Крім того, діями відповідачів було завдано шкоду діловій репутації [PERSON] з точки зору об'єктивної та своєчасної оцінки з боку суспільства, певних соціальних груп та окремих громадян його особи як фахівця у професійній сфері та його політичних амбіцій. За таких обставин, порушені немайнові права [PERSON], на підставі ст. 3, 55 Конституції України, ст. 16, 23, 277, 280, 297, 299 ЦК України підлягають відновленню, шляхом здійснення спростування поширеної недостовірної інформації про позивача у такий самий спосіб, у який вона поширювалась, через оголошення диктором телевізійного каналу „ 1+1 „ змісту резолютивної частини ухваленого у справі рішення суду в ефірі програми „Телевізійна служба новин" (ТСН), розміщення вказаної аудіовізуальної інформації в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua. та зобов"язання Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" видалити сюжет під заголовком „[INFO]", розміщений в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua. Спростування належить здійснити органу масової інформації протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили, при цьому редагування тексту резолютивної частини судового рішення або її коментування законом не допускаються. Враховуючи характер та спосіб поширення недостовірної, негативної інформації про позивача, його втрати немайнового характеру, внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями відповідачів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення морального відшкодування. Виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та співмірності, в порядку захисту порушених немайнових прав позивача, на підставі ст. 23, 280 ЦК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" та [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] моральне відшкодування відповідно в сумі 8000 грн та 2000 грн. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Оскільки наведених вище обставин судом першої інстанції під час ухвалення рішення враховано не було, зазначене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за принципом пропорційності.

Outcome: partial