Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Рівненський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 4527,01 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. Відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явилася повторно, причин неявки не повідомила та не подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю просив суд їх задовольнити, крім того не заперечив щодо заочного розгляду справи. За таких обставин, в зв"язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, 23 червня 2016 року до Рівненського міського центру зайнятості звернулася відповідач - [PERSON] за сприянням у працевлаштуванні. Згідно із ст. 43 Закону України Про зайнятість населення № 5067-VІ від 05.07.2012\~р., [PERSON] 06.07.2016 року було надано статус безробітної та призначена допомога по безробіттю терміном 360 календарних днів з 06.07.2016 року по 30.06.2017 року. 07 квітня 2016 року між Рівненським міським центром зайнятості та безробітною відповідачкою [PERSON] був укладений договір № 175016060700177 щодо направлення її на професійне навчання, в Рівненське відділення «Факультет довузівської та післядипломної освіти» ПВНЗ «Рівненський інститут словянознавства Київського славістичного університету» за навчальною програмою «Менеджер з продажу і реклами», зі строком навчання 3 місяці, з 30.06.2016 року до 13.09.2016 року з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. Відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі - закон) Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VІ від 05 липня 2012 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань:здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", управління майном. Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи. Відповідно до п. 21 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: забезпечують надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Відповідно до п. 2 ст. 5 Указу Президента України «Про державну службу зайнятості України» Кабінету Міністрів України до завершення здійснення заходів, пов'язаних з утворенням державної служби зайнятості України та її територіальних органів, забезпечити виконання їх функцій відповідними органами державної служби зайнятості. Видами соціальних послуг згідно п. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 р., є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях. Відповідно до п. 6.1. Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013р. № 318/655, професійне навчання безробітних організовується на договірних засадах з безробітними, роботодавцями, навчальними закладами. Для організації професійного навчання безробітних територіальними органами укладаються у письмовій формі договори з безробітними (договір про професійне навчання безробітного). Наказом № 12 від 01.09.2016 року відповідачку [PERSON] було відраховано з курсів підвищення кваліфікації «Менеджер з продажу і реклами» у звязку з пропусками занять без поважних причин. Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття № 1533-ІІІ від 02.03.2000р., та п. 3.1.1 Договору у разі припинення навчання без поважних причин або відмови працювати за професією (спеціальністю), набутою в результаті професійного навчання, з громадянина стягується загальна сума витрат на професійну підготовку, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотньому напрямку, проживання у період навчання. Відповідно до листа Рівненського обласного центру зайнятості від 26.09.2016 року за № 14-2733 фактична вартість навчання [PERSON] за період з 30.06.2016 року до 31.08.2016 року складає 4 527 грн. 01 коп. В гуртожитку [PERSON] не проживала. 12.10.2016 року [PERSON] було направлено претензію від 12.10.2016 року № 07-19/3342 Рівненського міського центру зайнятості з пропозицією добровільно повернути кошти за навчання. Однак, відповідчка на претензію ніяким чином на відреагувала та кошти добровільно не повернула. Приписами ст. 638 ЦК України, визначається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, умови Договору про професійне навчання безробітного відповідачем [PERSON] порушені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1\~378,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved