Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Бігацької сільської ради Менського району Чернігівської області, третя особа Менська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивував позивач свій позов тим, що 07 жовтня 2002 року померла бабуся позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по пров. Польовий, 4 в с. Бігач, Менського району Чернігівської області. Спадкоємцем за законом на спадкове майно є позивач. Інших спадкоємців нема. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по пров. Польовому, 4 в с. Бігач, Менського району Чернігівської області. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, просили справу розглянути без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Бігацької сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 07 жовтня 2002 року в с. Бігач Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 137598 (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) та житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Бігач по пров. Польовому, 4. Спадкоємцем за законом на спадкове майно після померлої [PERSON] є її внук позивач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.11). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняв спадщину і як слідує із матеріалів спадкової справи, в установлений законом термін звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Коцюбинського с. Бігач Менського району Чернігівської області, розміром 6,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 350/02-31 від 11.02.2016 (а.с.7). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з по господарської книги № 4 за 1991 1995 року від 25.10.2016 № 03-03/204, виданою Бігацькою сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Бігач по пров. Польовий, 4, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору була [PERSON], [INFO]. Разом з нею в будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір». Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Бігач Менського району Чернігівської області по пров. Польовий, 4 збереглось за [PERSON]. Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами. Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Бігач по пров. Польовий, 4, був господарським двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 75/02-14 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 19.01.2016 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: пров. Польовий, 4 в с. Бігач, Менського району, Чернігівської області не зареєстровано (а.с.13). Технічний паспорт на житловий будинок № 4 по пров. Польовому, в с. Бігач Менського району Чернігівської області виготовлено 15.10.2015 (а.с.15-18). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Бігач, пров. Польовий, 4, Менський район, Чернігівська область має загальну вартість 24981 грн. 00 коп. (а.с.17-36). На підставі викладеного,

Outcome: approved