Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому, згодом уточнивши свої вимоги, просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі, що утворилась з 01.09.2012 року по 26.11.2013 року в сумі 33988,08 грн. та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 31.07.2006 року він перебував з ТОВ "БМК Планета-Міст" Філія "БУ Дніпро-Міст" в м. Києві у трудових правовідносинах за трудовою угодою, отримував приблизно 3200 грн. щомісячно, але з вересня місяця 2012 року підприємство припинило сплачувати йому заробітну платню, хоча він сумлінно виконував свої зобов'язання, крім того, з серпня місяця 2012 року відповідач не здійснював відрахування до Пенсійного фонду без відома позивача, у зв'язку з чим, з вини підприємства, він втратив 1 рік стажу роботи і можливість одержувати повноцінну грошову допомогу у центрі зайнятості після звільнення з роботи 26.11.2013 року за згодою сторін. Оскільки борг по зарплаті не виплачений відповідачем дотепер у добровільному порядку та підприємство спричинило моральну шкоду, порушивши звичний склад життя позивача, він вимушений вирішувати це питання через суд. У судовому засіданні позивач підтримав уточнену позовну заяву, з підстав, що вказані у ній і просив її задовольнити у повному обсязі, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача до суду не з'явився з невідомих причин, хоча належним чином сповіщався про час і місце проведення судових засідань, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти позову [PERSON] до суду не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думку позивача і перевіривши письмові матеріали, суд вважає встановленим наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 31 липня 2006 року по 26 листопада 2013 року знаходилися у трудових правовідносинах. Позивач був прийнятий на роботу електрогазозварником 3-го розряду дільниці №3 на період будівництва мосту з випробувальним терміном 1 місяць, що підтверджується копією витягу з наказу № 207-к від 31.07.2006 року за підписом директора Філії "БУ Дніпро-Міст" ТОВ "БМК Планета-Міст" Борозенець В.Ф. і записами у трудовій книжці. Звільнився з роботи за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за наказом № 249-к від 26.11.2013 р., як зазначено у його трудовій книжці ( а.с. 3-6,9,18-19). Відповідно до довідки про індивідуальні відомості щодо застрахованої особи [PERSON], виданої Пенсійним фондом, з серпня місяця 2012 року відсутні відомості про відрахування із заробітної плати єдиного внеску до Пенсійного фонду України ( а.с. 7-8). На час звільнення, відповідач з позивачем не здійснив повного розрахунку, у зв'язку з чим станом на 01.04.2014 року заборгованість по заробітній платі складає 33988 грн. 08 коп., що підтверджується довідкою відповідача (а.с.96). Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на захист своїх прав і інтересів в судовому порядку. Стаття 43 Конституції України закріплює непорушне право громадянина на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Як виходить із змісту ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Визнаючи, що з 31 липня 2006 року по 26 листопада 2013 року сторони знаходилися у трудових правовідносинах та після звільнення відповідач не здійснив повної виплати заробітної плати позивачу, суд вважає позов у цій частині таким, що підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача невиплачену зарплату. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди в розмір 30000 грн., суд виходить з наступного. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки вина є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи те, що [PERSON], у зв'язку з не проведенням відповідачем відрахування внесків до Пенсійного фонду України, втратив рік стажу роботи і не мав змоги отримувати у повній мірі соціальні виплати по безробіттю, за відсутності коштів, як наслідок невиплати зарплатні, порушився його звичний склад життя, він не мав можливості у матеріальному плані належно забезпечити проживання собі і родині, втратив життєві зв'язки, внаслідок чого позивач зазнав душевних страждань, тому суд вважає, що діями відповідача була заподіяна моральна шкода [PERSON], яку оцінює у розмірі 10 000 грн., оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. Рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню, згідно до ст. 367 ч.1 п.2 ЦПК України. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. У відповідності ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial