Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], яка народився [INFO] р., у розмірі 1/2 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінченням сином навчання в Державному вищому навчальному закладі "Бердичівський коледж промисловості, економіки та права". [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що [PERSON] не довела, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання, а також на те, що він ([PERSON]) не може надавати таку матеріальну допомогу. [PERSON] позов підтримав. Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] від 24.03.1998 р. (а. с. 13). [PERSON] з 01.09.2013 р. навчається у Державному вищому навчальному закладі "Бердичівський коледж промисловості, економіки та права" на денному відділенні, період навчання - з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р., за що він отримує стипендію, розмір якої у листопаді 2015 р - березні 2016 р. становив 622,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи від 13.04.2016 р. № 228, виданими цим навчальним закладом (а. с. 14, 31). Розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу в розрахунку на місяць 2016 р. станом на момент ухвалення рішення становить 1 450,00 грн. (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік"). Тобто [PERSON] отримує дохід (стипендію), розмір якої є значно меншим, ніж розмір встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2016рік" прожиткового мінімуму. Крім того, що навчання [PERSON] на денному відділенні Державного вищого навчального закладу "Бердичівський коледж промисловості, економіки та права" об'єктивно перешкоджає йому займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, та, одночасно з цим, вимагає від нього необхідності купувати канцелярські вироби, підручники ті інші необхідні для навчання речі та оплачувати необхідні для навчання послуги, що, в свою чергу, ускладнює задоволення його потреб у харчуванні, одязі та інших необхідних потреб. За таких обставин Суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати свого повнолітнього сина - [PERSON], до припинення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, однак за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Між тим, [PERSON], якій Судом неодноразово було роз'яснено положення частини третьої статті 10, статей 57, 63 - 66 Цивільного процесуального кодексу України (щодо обов'язку доказування підстав позову та щодо доказів, якими ці підстави доказуються), не подала будь-яких доказів, які б вказували на те, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу сину - [PERSON]. В свою чергу, [PERSON] подав докази щодо розміру свого доходу, а також того, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Так, розмір заробітної плати [PERSON] за період з грудня 2015 р. по березень 2016 р. після сплати аліментів та передбачених законодавством України обов'язкових відрахувань, становив 12 545,33 грн., що підтверджується довідкою від 08.04.2016 р. № 5/78/15-2198 Райківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирської області (№ 73) (а. с. 30), тобто у середньому 2 090,89 грн. на місяць. [PERSON] є батьком дітей - [PERSON] та [PERSON], які народились [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] від 20.07.2009 р. (а. с. 27, 28). Матір'ю цих дітей є [PERSON], що підтверджується зазначеними у попередньому абзаці свідоцтвами про народження,. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2007 р. (а. с. 26), та проживають разом з дітьми, що підтверджується довідкою від 12.04.2016 р. № 04, виданою Міським комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 7 (а. с. 32). В силу статті 180 Сімейного кодексу України [PERSON] зобов'язаний утримувати своїх синів до досягнення ними повноліття, але цей обов'язок, в силу статті 141 Сімейного кодексу України, є рівним з [PERSON]. [PERSON] утримує своїх синів, що підтверджується показаннями свідка [PERSON], товарним чеком від 22.05.2016 р., фіскальними чеками від 25.05.2016 р., 26.05.2016 р., 27.05.2016 р. та від 28.08.2016 р. (а. с. 48, 49). Розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від шести до вісімнадцяти років в розрахунку на місяць 2016 р. станом на момент ухвалення рішення становить 1 531,00 грн. (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік"). Враховуючи викладене, Суд вважає, що [PERSON] повинен витрачати на утримання двох своїх синів для забезпечення мінімального прожиткового рівня їх життя не менше 1 531,00 грн. щомісячно, а відтак у його власності фактично залишатиметься близько 559,89 грн. (2 090,89 - 1 531,00) на місяць, що значно менше розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу в розрахунку на місяць 2016 р. станом на момент ухвалення рішення (як зазначалось вище, 1 450,00 грн.). Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу сину - [PERSON], а відтак у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed