Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 січня 2006 року між ВАТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 03/06-Ф, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 300 000,00 грн., зі сплатою 18,8 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між його сторонами укладений договір іпотеки № 03/06/Ф-1, предметом якого виступає житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1439 га, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Орлівщина, вул. Мічуріна, 52. 06 жовтня 2010 року між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "[PERSON] Фінанс" укладено договір відступлення права вимоги № б/н, відповідно до умов якого ПАТ "Кредобанк" відступив на користь ТОВ "[PERSON] Фінанс" право вимоги заборгованості за кредитним договором. Також 25 січня 2012 року між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "[PERSON] Фінанс" укладено договір про відступлення права за іпотечним договором № б/н, відповідно до якого ПАТ "Кредобанк" відступив на користь ТОВ "[PERSON] Фінанс" своє право одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, зазначеного в цьому договорі, переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (боржника), в разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобовязань перед новим іпотекодержателем. 23 січня 2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно боржника, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1439 га, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Орлівщина, вул. Мічуріна, 52. Оскільки позивач обєктивно не має можливості реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки, просить суд зняти арешт з житлового будинку та земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1439 га, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Орлівщина, вул.\~Мічуріна, 52, що належать [PERSON] та є предметом іпотеки, накладений постановою Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МРУЮ ВП № 30831931 від 23\~січня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, припинивши чинність постанови в частині накладення арешту та оголошення заборони на відчуження зазначеного нерухомого майна. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 17 січня 2006 року між АТ "[PERSON] (Україна)" (правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 03/06-Ф, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 300\~000\~грн., зі сплатою 18,8 % річних, строком повернення кредиту до 16 січня 2016\~року, для придбання домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: вул.\~Мічуріна, 52, с. Орлівщина, Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.\~10-12). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 17 січня 2006 року [PERSON] та АТ "[PERSON] (Україна)" уклали договір іпотеки № 03/06/Ф-1, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,1439 га, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Орлівщина, вул. Мічуріна, 52 (а.с. 13-18). 06 жовтня 2010 року ПАТ "Кредобанк" відступило ТОВ "[PERSON] Фінанс" відповідно до договору відступлення права вимоги свої права вимоги заборгованості за кредитним договором № 03/06-Ф від 17 січня 2006 року (а.с. 25-36). 25 січня 2012 року між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "[PERSON] Фінанс" укладений договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до якого ПАТ "Кредобанк" відступив на користь ТОВ "[PERSON] Фінанс" своє право одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, зазначеного в цьому договорі, переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (боржника), в разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань перед новим іпотекодержателем (а.с. 23-24). Через неналежне виконання умов кредитного договору № 03/06-Ф у відповідача станом на 24\~березня 2015 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 524\~718,43\~грн. (а.с. 21-22). Як встановлено в судовому засіданні, 23 січня 2012 року старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] на виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року у справі № 2-8220/2011 накладено арешт на все майно боржника [PERSON], з забороною здійснювати відчуження будь-якого майна (а.с.\~86). Згідно статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно ж до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто лише у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно\~ст. 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) \~\~має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення \~\~за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частинами 6, 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За положеннями ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 26 грудня 2003\~року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ТОВ "[PERSON] Фінанс" має право, у разі не виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно, оскільки державним виконавцем арешт на майно, до складу якого входить і житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1439 га, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Орлівщина, вул. Мічуріна, 52, накладено 23 січня 2012\~року, тобто після передачі спірного майна в іпотеку, що порушує право іпотекодержателя на звернення стягнення на передане в іпотеку майно. Таким чином, враховуючі викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, і нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1439 га, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Орлівщина, вул. Мічуріна, 52, підлягає звільненню з-під арешту майна, накладеного постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 23 січня 2012 року Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved