Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 01.10.2016 в м. Дніпро по вулиці Нижньодніпровська,15 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAF FT XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - ТзОВ «Леонтранссервіс») та автомобіля ВАЗ 2102, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль DAF FT XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , що був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №018171/4002/0000106 від 04.01.2016. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано [PERSON] . На підставі звіту експерта №518К від 25.10.2016 було складено страховий акт №00204450 від 26.10.2016 та виплачено потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 17 182 грн. 63 коп. з вирахуванням франшизи в сумі 4000,00 грн., згідно платіжного доручення №038259 від 28.10.2016. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 182,63 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн. 14 січня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22 квітня 2020 року справу розглянуто по суті. В судове засідання представник позивача адвокат Сечко С.В. не з`явився, надавши заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності, а також відзив на позов, в якому зазначив, що на момент вчинення ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», а тому він не є належним відповідачем по справі. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки при суброгації строк позовної давності рахуєтьмя з дати ДТП. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.10.2016 в м. Дніпро по вулиці Нижньодніпровська,15 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAF FT XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - ТзОВ «Леонтранссервіс») та автомобіля ВАЗ 2102, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль DAF FT XF 105.460, державний номерний знак [NUMBER] , що був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №018171/4002/0000106 від 04.01.2016. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2016 про визнання [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф. Відповідно до ч.ч.4,6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Так, до відносин, які виникли із страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застосовується ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а до тих, які виникли із добровільного страхування - ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування". Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Як встановлено судом, страховик - ПрАТ "СК "УНІКА" виплатив страхове відшкодування потерпілому ТзОВ «Леонтранссервіс» в розмірі 17 182,63 грн., тому до ПрАТ "СК "УНІКА" в порядку суброгації перейшло право вимоги, яке страхувальник, який одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особами відповідальними за завдані збитки є ТДВ «СТ «Домінанта» у межах ліміту відповідальності за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та винна у дорожньо-транспортній пригоді особа [PERSON] в сумі, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, що підлягає відшкодуванню з ТДВ «СТ «Домінанта». На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу № АЕ3723278 , що підтверджується роздруківкою з бази МТСБУ. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15 та від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15, Велика Палата зазначила, що при суброгації відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами відповідача, що в межах ліміту відповідальності збитки повинні бути стягнено з ТДВ «СТ «Домінанта», а оскільки збитки не перевищують ліміту відповідальності, то він не є належним відповідачем по справі. Частиною першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним, не закриваючи провадження у справі. Згідно з пунктами 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. За встановлених судом обставин і наданих доказів, позивач звернувся до суду до неналежного відповідача. Розглядаючи справу, суд був позбавлений можливості роз`яснити позивачу його право на заміну сторони відповідача належним відповідачем, оскільки позивач скористався своїм правом на розгляд справи у відсутність їх представника. За таких обставин, враховуючи зміст наведених норм ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду з даним позовом до належного відповідача та/або відповідачів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed