Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі [PERSON], посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад і його лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON], який є недієздатним, доставлений до психіатричного закладу 21.10.2016 у супроводі опікуна без направлення. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка оглянула хворого 12.06.2017 прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервного перебігу, зі стабільним дефектом, через що він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а тому потребує продовження лікування в психіатричному стаціонарі. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Законний представник хворого - [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить продовжити госпіталізацію у ХОПЛ №1 [PERSON] та розглянути справу у його відсутності. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні та законного представника хворої, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної [PERSON] України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватись лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати шість місяців. Судом встановлено, що 21.10.2016 [PERSON], який є недієздатним, був доставлений в ХОПЛ №1 опікуном-Чекирдою Р.В. і за рішенням Ярмолинецького районного суду від 25.10.2016 госпіталізований в ХОПЛ №1 терміном до 6 місяців. Рішенням цього ж суду від 20.04.2017 госпіталізацію [PERSON] у психіатричному закладі було продовжено до двох місяців. 12.06.2017 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворого в психіатричному стаціонарі, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервного перебігу, зі стабільним дефектом, через що він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Після проведеного лікування стан хворого суттєво не покращився, що проявляється неадекватною поведінкою, розгальмованістю, маяченням, слуховими галюцинаціями імперативного характеру, напруженням, тривогою, дратівливістю, критика до свого стану відсутня. Дані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.12.2014, яким [PERSON] визнано недієздатним і призначено [PERSON] опікуном над ним; рішеннями Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25.10.2016 та 20.04.2017; висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 12.06.2017, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, виявлені при теперішньому огляді порушення, які позбавляють його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, а тому потребує продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та продовження госпіталізації у психіатричному стаціонарі [PERSON] На підставі ст. 13, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної [PERSON] України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 01.06.2016 №2-рп/2016;

Outcome: approved