Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів до розміру 1/3 частини, які стягуються з нього в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання дітей, стягнення з відповідача понесених судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З квітня 2013 року відповідач мешкає окремо разом із сином [PERSON]. За рішенням суду від 11.10.2012 року сплачує аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку. На даний час він не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості. У зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, під час літнього відпочинку відповідачем забрано з будинку всі речі необхідні для проживання, а тому виникла необхідність купувати деякі товари для нормального існування. Зазначає, що аліменти з червня 2013 року не сплачував, оскільки до грудня 2013 року з ним проживав старший син [PERSON] відповідачка не надавала коштів на його утримання. Вважає, що його слід звільнити від сплати заборгованості по аліментам з червня 2013 року по грудень 2013 року, так як кожен з них утримував по одній дитині. У судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Вважає, що не дивлячись на зміні в матеріальному стані позивач повинен сплачувати аліменти на дітей. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.10.2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Як вбачається із матеріалів справи позивач з 30 липня 2013 року перебуває на обліку в Чернігівському обласному центрі зайнятості, як безробітний (а.с.7). Згідно довідки Чернігівського міського центру зайнятості позивач отримує допомогу в розмірі 1 100 грн (а.с.8). Як вбачається із копії трудового договору від 01.08.2013 року відповідач працює у ФОП [PERSON] (а.с.23), середній розмір її заробітної плати становить 573 грн 50 коп (а.с.38). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Вищезазначені обставини свідчать про зміну матеріального стану позивача. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 "Конвенції про права дитини", ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення "Декларації прав дитини" регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. У відповідності до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд, враховуючи всі вивченні обставини в справі, відповідно до п. 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст.ст. 180, 182, 192 СК України, вважає за можливе позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів задовольнити, зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.10.2012 року з [PERSON], стягнувши з позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами суд вважає за можливе задовольнити дану вимогу частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити аліментоплатника від сплати заборгованості (п. 22). Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як на підставу звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач вказує на те, що в період з 01 червня 2013 року по 13 листопада 2013 року неповнолітній [PERSON] проживав разом з батьком і коштів на його утримання мати дитини не надавала. Дана обставина визнана відповідачем і відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. А тому, проживання з 01 червня 2013 року по 13 листопада 2013 року та належне утримання неповнолітнього сина [PERSON] позивачем за місцем його проживання (а.с.13), суд вважає обставиною, що має істотне значення при вирішенні даної справи. Згідно розрахунку державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції у період з 01.06.2013 року по 13.11.2013 року позивач має борг по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3 642,60 грн. (а.с.49). Суд не приймає доводів позивача щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON], так як кожен з них утримував по одній дитині, оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Інших обставин, що мають істотне значення для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, судом не встановлено. Крім того, позивачем не надано і доказів виникнення заборгованості внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання відповідачем. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи, що відповідачка в період з 01 червня 2013 року по 13 листопада 2013 року не несла витрат по утриманню сина [PERSON] суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами на утримання неповнолітнього [PERSON] за період з 01 червня 2013 року по 13 листопада 2013 року включно. Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 250 грн (а.с.2) не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження укладання договору про надання правової допомоги, калькуляції вартості правової допомоги відповідно до приписів Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" із зазначенням затраченого часу, акту прийому-передачі послуг, який визначає зміст правової допомоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн 60 коп.

Outcome: partial