Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] грудня 2013 року був укладений кредитний договір № 215ВІ10131209001, згідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 27000 грн., строком повернення до 08 грудня 2018 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29 % річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №1 до кредитного договору. При цьому [PERSON] у порушення умов кредитного договору зобов'язання перед банком не виконував належним чином, на підставі чого у нього перед банком було сформовано заборгованість на загальну суму 43161,31 грн., яку просить представник позивача стягнути з відповідача разом із витратами по зверненню до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], до судового засідання не з`явилась, проте від неї до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «Укрсоцбанк» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 09 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 215ВІ10131209001 за яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 27000 гривень з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №1 до кредитного договору. Факт отримання зазначеної суми [PERSON] підтверджується наданим банком меморіальним ордером № 601672426 від 09 грудня 2013 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 215ВІ10131209001 від 09 грудня 2013 року вбачається, що у відповідача станом на 20 липня 2016 року мається перед банком борг на загальну суму 43161,31 грн., який складається з: 23400 грн. - заборгованість за кредитом; 11402,35 грн. - заборгованість за відсотками; 3317,53 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 3440,13 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 783,37 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 817,93 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Згідно п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 27000 (двадцять сім тисяч) гривень зі сплатою 29 % річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №1 до кредитного договору, що є його невід'ємною частиною. Згідно п. 1.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до 08 грудня 2018 року (включно). Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі: п. 3.2.3.1 затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; п. 3.2.3.2 перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на 10%; п. 3.2.3.3 несплати позичальником в терміни, встановлені цим договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми кредиту. Відповідно до п. 3.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язаний забезпечувати своєчасно та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п. 1.1., 2.4., 2.7.,.2.9 цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1., 3.2.3, 3.3.11 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору нарахування неустойки (пені) здійснюється щоденно за методом «факт/360» за період з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами по день, що передує дню сплати зазначеної заборгованості, але не більше одного року з моменту виникнення цієї заборгованості. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3., 3.3.4,3.3.5,3.3.6,3.3.8-3.3.15 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 0,5% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожен випадок. Відповідно до 4.2.1 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.3,3.3.7 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожен випадок. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ "Укрсоцбанк" за невиконане зобов'язання по кредитному договору. Між тим, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Так за ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за Розпорядженням № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України відповідно до п. 20 ч. 1 «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Маріуполь Донецької області було віднесено до вказаного «Переліку». Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, [PERSON], зареєстрований та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS], з 18 жовтня 2006 року, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовити ПАТ "Укрсоцбанк" у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми заборгованості пені за несвоєчасне повернення кредиту, а також суми пені за несвоєчасне повернення відсотків, які були нараховані після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані банком вже після 14 квітня 2014 року боржнику, а після набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були скасовані, чого вимагав даний закон. На підставі переліченого судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ ""Укрсоцбанк" за невиконане зобов'язання по кредитному договору від 09 грудня 2013 року на загальну суму 36403,65 грн., яка складається з: 23400 грн. - заборгованість за кредитом; 11402,35 грн. - заборгованість за відсотками; 783,37 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 817,93 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). На підставі зазначеного з відповідача на користь банку підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1162 грн. 65 коп. ( 1378*36403,65) / 43161,31). На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ППВСС України №10 від 17 жовтня 2014 року,

Outcome: partial