Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору та стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2014 року між позивачем та компанією Pulsepad-Україна/ФОП [PERSON]/ було укладеного договорі купівлі-продажу мобільного телефону Lenovo P780, відповідно до якого продавець передав покупцю телефон відповідної моделі, а покупець сплатив грошові кошти в сумі 2745 грн. Однак, через деякий час позивач виявив недоліки купленого товару, а саме, невідповідний розмір пам'яті телефону, зважаючи на його технічні характеристики. У зв'язку із виявленими недоліками товару позивач кілька разів усно, а потім і письмово звертався до відповідача з проханням обміняти телефон або повернути йому грошові кошти, однак жодної позитивної відповіді він не отримав. У зв'язку із викладеними обставинами позивач був змушений звернутися до суду із відповідними позовом та відповідно просив суд розірвати укладений 13.06.2014 року договір купівлі-продажу товару (мобільного телефону) та стягнути з відповідача вартість телефону в сумі 3995 грн., суму неустойки в розмірі 12764,25 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., а також поштові витрати в сумі 42,48 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними доказами підстави звернення до суду, тобто, що він придбав телефон неналежної якості, а також вказував на пропуск позивачем строків для звернення до суду із цим позовом, та що його довіритель є неналежними відповідачем у цьому спорі. У зв'язку із викладеними доводами представник відповідача вказував не необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2014 року між [PERSON] (далі - позивач) та компанією Pulsepad-Україна/ФОП [PERSON]/ (далі - відповідач) було укладено договір купівлі-продажу мобільного телефону Lenovo P780, відповідно до умов якого продавець передав покупцю телефон відповідної моделі, а покупець оплатив вартість отриманого товару в сумі 2745 грн. (сума з врахуванням послуги з налаштування телефону та з врахуванням вартості доставки товару), що підтверджується видатковою накладною № 8997 від 13.06.2014 року. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вказував позивач у своєму позові, під час користування товаром (телефоном) він виявив суттєвий його недолік - невідповідність об'єму пам'яті телефону відповідно до його технічних характеристик. Тобто, позивач вказував, що куплений ним телефон мав суттєві недоліки, оскільки об'єм пам'яті у телефоні є меншим, ніж у телефонів відповідної моделі. Зі слів позивача, він неодноразово звертався до відповідача щодо необхідності усунення наявного недоліку товару (заміни телефона або повернення коштів), однак позитивної відповіді від відповідача він не отримав та був змушений звернутися до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Згідно із ч.1 ст. 680 ЦК України, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів" (далі - Закон), у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків товару споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. З вищевикладеного вбачається, що оскільки товар, який придбав позивач, з його слів, мав істотні недоліки технічного характеру (неналежний об'єм пам'яті), то позивач, в силу вимог ст. 8 Закону (права споживача у разі придбання товару неналежної якості) мав право на розірвання договору купівлі-продажу та повернення вартості товару у випадку звернення до продавця із відповідною вимогою у встановлений договором строк та надання (за необхідності) відповідного висновку експерта на підтвердження недоліків придбаного товару. Відповідно до змісту гарантійного талону, як додатку до договору купівлі-продажу від 13.06.2014 року, у ньому наявний розділ "Умови обміну/повернення товару", відповідно до якого, якщо товар має технічні недоліки або не відповідає технічним характеристикам, то покупець може повернути або обміняти такий товар протягом 14 днів з дня купівлі. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач у встановлений строк (до 28.06.2014 року) звертався до відповідача із відповідним проханням (заявами) про повернення або обмін товару неналежно якості і йому було відмовлено, що відповідно вказує на відсутність порушень умов договору купівлі-продажу від 13.06.2014 року зі сторони відповідача, про відсутність порушення відповідних норм українського законодавства зі сторони відповідача та відповідно вказує на відсутність порушень відповідних прав позивача (як покупця та споживача). Разом із цим, всупереч зазначеним вимогам законодавства України, позивачем не було надано відповідний висновок експерта на підтвердження істотних недоліків купленого ним товару, який би підтверджував неправомірні дії відповідача в частині порушення умов договору купівлі-продажу, та який би відповідно підтверджував у такому разі обґрунтованість його позовних вимог про розірвання договору і стягнення вартості телефону та похідних від них вимог (стягнення неустойки, моральної шкоди, поштових витрат та витрат на правову допомогу). Згідно із ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Проте позивач, звертаючись до суду із своїм позовом, не надав жодних належних та достовірних доказів, які обґрунтовують його вимоги. Разом із цим, позивачем за час розгляду справи також не були надані належні докази щодо обґрунтування та підтвердження позовних вимог. Також, за весь час розгляду цієї справи позивач жодного разу не звертався до суду із відповідними заявами про проведення відповідної (товарознавчої) експертизи. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів по даній справі на обґрунтування своїх позовних вимог, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях. Що стосується наявного у матеріалах справи Акту оцінки технічного стану товару (придбаного телефону), складеного працівником сервісного центру "Леново" та який на переконання позивача підтверджує недоліки купленого ним товару (телефону), то суд, зважаючи на вимоги ст. 7,9, 10 ЗУ "Про судову експертизу", вважає цей Акт неналежними доказом обґрунтованості недоліку купленого товару (мобільного телефону), оскільки цей документ не є висновком експерта та відповідно складений не уповноваженою особою (не атестованим експертом). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивачем не доведені. Обставини, викладені в позовній заяві на обґрунтування позовних вимог не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. Таким чином, вимоги позивача до відповідача є необґрунтованими та безпідставними, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed