Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до суду з вищезазначеними позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.12.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода» державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Фольксваген» державний № [NUMBER] під круванням [PERSON] , в наслідок чого останній транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. Зі слів позивача, згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/135/19 від 18.02.2019 p., вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення Відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", та ТОВ «Тема», був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1309-18-00142 від 15.05.2018 року, предметом якого було страхування транспортного засобу «Фольксваген» державний № [NUMBER] . Як зазначає позивач, до нього звернувся страхувальних ТОВ «Тема» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі рахунку №1141 від 10.01.2019 року та рахунку №А10049827 від 03.01.2019 року. На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму: 34247 (тридцять чотири тисячі двісті сорок сім) гривень. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Відповідача була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6740925 в AT "СК "Просто страхування", яка за Заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу сплатила 22397,85 гривень. Отже, сума невідшкодованого матеріального збитку становить 34247,70 - 22397,85 = 11849,85 грн., яка підлягає стягненню з Відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило. У зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач в обгрунтування своїх вимог посилається на постанову Святошинського районного суду м. Києва №759/135/19 від 18.02.2019 року, відповідно до якої відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та надає копію даної постанови, рощздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень. Разом з тим, дана постанова не містить прізвища учасників ДТП, ідентифікуючих ознак транспортних засобів, за участю яких відбулася ДТП, рішення суду належним чином не оформлено, не містить відміткі щодо набрання законної сили, а тому не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ. Позивач в обгрунтування суми відшкодування посилається на той факт, що AT "СК "Просто страхування" за Заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу сплатила позивачу 22397,85 гривень, разом з тим будь-яких доказів отримання чи не отримання вказаної суми позивачем не надано. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підялгають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. ст. 76-77, 80, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до сто вірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідачем було завдано майнову шкоду, а також відсутність будь-яких доказів про отримання відшкодування в порядку регресу від AT "СК "Просто страхування" за Заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу суми 22397,85 гривень, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed