Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] пред`явили до суду позов до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] , у якому просять визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , зокрема за кожним по 1/3 її частині. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 10 березня 1999 року [PERSON] та членам його сім`ї видано ордер на зайняття жилого приміщення [ADDRESS] , житловою площею 56,1 кв.м. У вказаному житлі вони зареєстровані та фактично проживають із 1999 року. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , який проживає за вказаною адресою з моменту народження, однак зареєстрований з 24 листопада 2009 року. Вказаний гуртожиток належав виробничому об"єднанню "Текстерно", на даний час його власником є Тернопільська міська рада. 21 грудня 2019 року вони звернулися до Тернопільської міської ради із заявою про передачу їм у власність займаного ними приміщення у гуртожитку на [ADDRESS] . Однак, Тернопільська міська рада відмовила у передачі їм у власність вказаного помешкання, у зв`язку із тим, що ними було проведено добудову додаткових приміщень. При цьому, 10 вересня 2008 року [PERSON] як працівник ВАТ ТО «Текстерно» отримав погодження на добудову до кімнати [ADDRESS] , а звітом про проведення технічного обстеження від 28 січня 2020 року за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації квартири [ADDRESS] . Покликаючись на наявність у них права на приватизацію займаного ними приміщення у гуртожитку, відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» просять позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позовну заяву відповідачі Виконавчий комітет Тернопільської міської ради та Тернопільська міська рада до суду не подавали. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення, у яких третя особа вказує, що не заперечує щодо визнання за позивачами права власності на вказану квартиру . Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 15 липня 2020 року, за клопотанням представника позивачів судом залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган самоорганізації населення - Будинковий комітет «Злуки, 19». 10 вересня 2020 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак їх представник - адвокат Островська О.Н. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідачів Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради - Ярош О.П. у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на думку суду. Попередньо, у судовому засіданні представник відповідачів вказав, що окрім звернення до суду із вказаним позовом, позивачі позбавлені можливості в інший спосіб реалізувати свої права на оформлення права власності на займане ними приміщення гуртожитку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав , що не заперечує проти задоволення позову. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Органу самоорганізації населення - Будинковий комітет «Злуки, 19» надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника комітету. У заяві вказано, , що Орган самоорганізації населення - Будинковий комітет «Злуки, 19» здійснює обслуговування гуртожитку, що знаходиться по [ADDRESS] , власником якого є Тернопільська міська рада. Сім`я позивачів дійсно проживає у квартирі [ADDRESS] . Мешканці будинку, що знаходиться по [ADDRESS] не заперечують щодо оформлення у власність позивачів Квартири [ADDRESS] даного будинку. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: 10 березня 1999 року виробничим об`єднанням "Текстерно" видано [PERSON] , який працює водієм у ВО "Текстерно", ордер №1 на житлову площу в гуртожитку, який дає на право зайняття з сім`єю з чотирьох осіб житлової площі в кімнаті [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] , 1966 року народження - дружина; [PERSON] , 1986 року народження - дочка; [PERSON] , 1989 року народження - дочка. На заяву [PERSON] 10 вересня 2008 року ВАТ "Текстерно" в особі голови правління надало дозвіл [PERSON] на проведення добудови до його кімнати [ADDRESS] , при умові виготовлення технічної документації та отримання дозволів у відповідних службах міста. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12 вересня 2008 року №1766 "Про передачу в комунальну власність майна ВАТ "Текстерно" затверджено акт прийняття-передачі гуртожитку за адресою [ADDRESS] та оформлено право власності на нього за Тернопільською міською радою. Довідкою №3220 виданою 12 грудня 2019 року приватним підприємством «ТернопільКомСервіс» стверджується, що внаслідок добудови приміщення до кімнати [ADDRESS] , загальна площа збільшена на 78,6 кв.м., житлова площа збільшена на 44,2 кв.м. Таким чином, загальна площа квартири становить 92,6 кв.м. 12 грудня 2019 року [PERSON] звернувся із заявою до Тернопільської міської ради про передачу йому у приватну власність житлового приміщення в гуртожитку, яке він займає на умовах найму разом із членами сім`ї: [PERSON] - дружина; [PERSON] - дочка; [PERSON] - онук. Листом №266/08 від 10 лютого 2020 року Виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив [PERSON] про те, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06 лютого 2020 року №74 затверджено рішення міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків щодо відмови [PERSON] у передачі у власність жилого приміщення [ADDRESS] , у зв`язку із добудовою додаткових приміщень та наявності у [PERSON] власного житла, що не дає права здійснити приватизацію у відповідності до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно довідки № 3219 виданої 12 грудня 2019 року ПП "Тернопількомсервіс" позивачі зареєстровані та проживають по [ADDRESS] у сімейному гуртожитку, що займає житлову площу 58,2 кв. м. та знаходиться на балансі приватного підприємства "Тернопількомсервіс", зокрема, [PERSON] зареєстрована у вказаному житлі з 20 липня 1999 року, [PERSON] - зареєстрована із 28 травня 2003 року та [PERSON] зареєстрований із 24 листопада 2009 року. Таким чином, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживають та зареєстровані в кімнаті № [NUMBER] в гуртожитку за адресою - [ADDRESS] упродовж тривалого періоду часу, зокрема позивачка [PERSON] - понад 21 рік, позивачка [PERSON] - понад 17 років та [PERSON] - близько 11 років. Як убачається із записів трудової книжки серії [NUMBER] виданої 15 липня 1988 року, чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] , на ім`я якого видано ордер на житлову площу у гуртожитку працював у ВО "Текстерно" з 15 липня 1988 року по 05 листопада 2002 року. Довідкою №87 виданою 17 грудня 2019 року КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради стверджується, що [PERSON] працює в комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради на посаді молодшої медсестри операційного відділення з 16 травня 1994 року, згідно наказу №91 від 18 травня 1994 року. Згідно довідки №289 виданої 06 грудня 2019 року державним підприємством «Документ», [PERSON] дійсно працює у державному підприємстві «Документ» на посаді інспектора з основної діяльності відділу обслуговування громадян м. Тернопіль Департаменту організації основної діяльності з 01 червня 2016 року. Відповідно до довідки №250 виданої 21 грудня 2019 року [PERSON] навчається у 6-Г класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11. Малолітній [PERSON] є сином позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження, виданим 10 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №2182) та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2012 року, з якого убачається, що після розірвання шлюбу із [PERSON] позивачці присвоєно дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно довідок №3804, №3806, №3805 виданих 10 грудня 2019 року ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації", згідно обліку бюро технічної інвентеразації позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не мають зареєстрованого права власності на будинок (квартиру) в м. Тернополі. Відповідно із довідками №145 від 09 грудня 2019 року та №154 від 20 грудня 2019 року виданих ТВБВ №10019/08 філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] включені в списки для приватизації житла. Як убачається із Акту обстеження житлово-побутових умов №337, виданого 12 грудня 2019 року ПП «Тернопількомсервіс», квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі, складається із чотирьох житлових кімнат, площею 58,2 кв.м., коридору, площею 7,9 кв.м., туалету, площею 1, 3 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м., кухні-столової, площею 22,3 кв.м. Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, за результатами проведення технічного обстеження квартири [ADDRESS] встановлено його відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації і можливість її безпечної експлуатації. Стан будівлі оцінюється як нормальний. 24 січня 2020 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Із вказаного технічного паспорту убачається, що загальна площа квартири [ADDRESS] становить 92,6 кв.м., житлова площа - 58,2 кв.м. Органом самоорганізації населення - Будинковий комітет «Злуки, 19» надано список мешканців будинку, за адресою [ADDRESS] , з якого убачається, що мешканці вказаного будинку погоджують оформлення у власність квартири [ADDRESS] з проведеною сім`єю [PERSON] добудовою. Вказаний список містить зазначення номерів квартир (кімнат), прізвищ, імен та по батькові мешканців та їх особисті підписи. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Конституцією України серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. Вимогами ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" встановлено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно положень п. 15 статті 1-1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" для цілей цього Закону вживаються терміни у такому значенні: проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: 1) всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад; 2) передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону здійснюється в порядку та строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, затвердженою законом; 3) передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону; 5) рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд. Статтею 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. ЧМешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Статтею 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що до об`єктів приватизації, серед інших, віднесено житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції). Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Згідно п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 N 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" ( 500-17 ) перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади). Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. В силу ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист права власності, відповідно до ст.16 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України, здійснюється, зокрема, шляхом його визнання. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом установлено, що здійсненням перепланування помешкання позивачами не порушені права інших осіб. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оскільки позивачі не мають власного житла, правомірно проживають та користуються гуртожитком, зареєстровані та проживають в ньому понад 17 років, а малолітній [PERSON] понад десять років (з моменту народження), гуртожиток перебуває у комунальній власності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачами права власності по 1/3 частині на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved