Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернувся в суд із позовом до [PERSON] , про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,210 га, що належала померлому, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 009671 виданого 28 жовтня 2005 року на підставі розпорядження голови Софіївської РДА від 30.01.2004 року за № 28-р. Дружина [PERSON] отримала спадщину померлого до складу якої входить також і вищевказана земельна ділянка. Право на земельну частку(пай) по КСП ім. Куйбишева [PERSON] отримав у порядку спадкування від померлої [INFO] матері [PERSON] , яка працювала в колгоспі ім. Куйбишева і була занесена до списків на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП ім. Куйбишева за № 398. Приймаючи спадщину померлої матері [PERSON] приховав від нотаріуса інформацію про спадкоємців першої черги майна померлої, а саме про своїх братів - [PERSON] та [PERSON] і не включив їх до числа спадкоємців. 24.04.2018 року рішенням Софіївського районного суду позивачам було надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини померлої матері і позивачі подали нотаріусу відповідні заяви. Спадкоємцем першої черги майна померлої матері є, згідно рішення Софіївського районного суду [PERSON] та [PERSON] . 13 грудня 2018 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлої матері та отримання свідоцтва про право на спадщину померлої [INFO] [PERSON] , але в видачі свідоцтва нотаріус їм відмовила по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Про порушення законного права позивачів на частку у спадщині після смерті матері їм стало відомо у квітні 2018 року, після того, як, згідно рішення Софіївського районного суду від 24.04.2018 року їм визначили додатковий термін для подання заяви про прийняття спадщини померлої матері і позивачі отримали доступ до матеріалів спадкової справи померлої [INFO] матері - [PERSON] . В зв`язку з цим, представник позивача просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане Софіївською державною нотаріальною конторою на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] та провести перерахунок часток у спадщині, визнавши право власності на земельну ділянку, отриману в якості спадкового майна померлого [INFO] [PERSON] в наступних частках -1/3 частку за [PERSON] та 1/3 частку за [PERSON] . 15 липня 2019 року представник відповідача Мудраченко В.М. надав відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи її тим, що в обґрунтування позовних вимог зазначено: [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,210 га, що належала померлому, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 009671 виданого 28 жовтня 2005 року на підставі розпорядження голови Софіївської РДА від 30.01.2004 року за № 28-р. Дружина [PERSON] отримала спадщину померлого до складу якої входить також і вищевказана земельна ділянка. Право на земельну частку(пай) по КСП їм. Куйбишева [PERSON] отримав у порядку спадкування від померлої [INFO] матері [PERSON] , яка працювали в колгоспі ім. Куйбишева і була занесена до списків на отримання сертифіката на право на земельну частку(пай) КСП ім. Куйбишева за № 398. Приймаючи спадщину померлої матері [PERSON] приховав від нотаріуса інформацію про спадкоємців першої черги майна померлої, а саме про своїх братів - [PERSON] та [PERSON] і не включив їх до числа спадкоємців. 24.04.2018 року рішенням Софіївського районного суду позивачам було надало додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини померлої матері і позивачі подали нотаріусу відповідні заяви. Спадкоємцем першої черги майна померлої матері є, згідно рішення Софіївського районного суду [PERSON] та [PERSON] . 13 грудня 2018 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлої матері та отримання свідоцтва про право на спадщину померлої [INFO] [PERSON] , але в видачі свідоцтва нотаріус їм відмовила по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Про порушення законного права позивачів на частку у спадщині після смерті матері їм стало відомо у квітні 2018 року, після того, як, згідно рішення Софіївського районного суду від 24 квітня 2018 року їм визначили додатковий термін для подання заяви про прийняття спадщини померлої матері і позивачі отримали доступ до матеріалів спадкової справи померлої [INFO] матері - [PERSON] . Враховуючи вищевикладене позивачі вважають незаконним отримання спадщини відповідачем, а себе - законними спадкоємцями майна померлої [INFO] матері - [PERSON] . Крім того, представник позивачів зазначає в позовній заяві, що 13 грудня 2018 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлої матері та отримання свідоцтва про право на спадщину померлої [INFO] [PERSON] , а фактично додає до позовної заяви копії постанов про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] від 13 серпня 2017 року, що не відповідає вимогам п.4-8 ст. 175 Цивільного-процесуального кодексу України. В зв`язку з цим, представник відповідача просить позовну заяву залишити без розгляду. Суд, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, заслухавши представника відповідача, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина, складається із земельної ділянки площею 8,210 га, що належала померлому, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 009671 виданого 28 жовтня 2005 року на підставі розпорядження голови Софіївської РДА від 30.01.2004 року за № 28-р. (а.с.6). Дружина [PERSON] , а саме [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, отримала спадщину після померлого до складу якої входить також і вищевказана земельна ділянка, що підтверджується копією спадкової справи №214/2017 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої суду державним нотаріусом Софіївською державної нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Русак Л.А. 14 листопада 2019 року (а.с. 68-118). Право на земельну частку(пай) по КСП їм. Куйбишева [PERSON] отримав у порядку спадкування від померлої [INFO] матері [PERSON] , яка працювали в колгоспі ім. Куйбишева і була занесена до списків на отримання сертифіката на право на земельну частку(пай) КСП ім. Куйбишева за № 398. 24.04.2018 року [PERSON] та [PERSON] рішеннями Софіївського районного суду було надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини померлої матері і позивачі 29 травня 2018 року подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] (а.с. 136-139). Позивачі зазначають, що про порушення законного права на частку у спадщині після смерті матері їм стало відомо у квітні 2018 року, після того, як згідно рішення Софіївського районного суду від 24 квітня 2018 року їм визначили додатковий термін для подання заяви про прийняття спадщини померлої матері і позивачі отримали доступ до матеріалів спадкової справи померлої [INFO] матері - [PERSON] . Однак, 13 серпня 2017 року позивачі уже звертались до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлої матері та отримання свідоцтва про право на спадщину померлої [INFO] [PERSON] , але в видачі свідоцтва нотаріус їм відмовила по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 12,14). Згідно із ч.1ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. При цьому порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм суд повинен перевірити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпаний і розширеного тлумачення не потребує. Згідно ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" той із спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Позивачами не доведено, що про порушення законного права на частку у спадщині після смерті матері їм стало відомо лише у квітні 2018 року та спростовується копією довідки Держкомзему у Софіївському районі № 912 від 21 листопада 2011 року, доданою їхнім представником до матеріалів позовної заяви (а.с. 15), з якої вбачається, що позивачі знали про внесення їх матері - [PERSON] до Списку до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП СФ № 0010 від 12 липня 1995 року КСП ім. Куйбишева під № 398 і вони в той час цікавились наявністю спадкового майна матері - права на земельну частку (пай), оскільки 13 серпня 2017 року звертались до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої матері [INFO] [PERSON] та отримали постанови про відмову в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин, досліджених і перевірених у судовому засідання, суд приходить до висновку про відмову у позові. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed