Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

03 червня 2013 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від позивача надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути з [PERSON], [INFO] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем’яненко та партнери", ідентифікаційний номер : 37359872 кошти в розмірі 8900 за понесені збитки та сплачену суму судового збору. Обґрунтовуючи наступним. 15 жовтня 2012 року між ТОВ «Юридична компанія «Микола Дем’яненко та партнери» та [PERSON] було укладено договір № 56 про надання юридичних послуг, в якому було обумовлено сторонами юридичні послуги пов'язані із представленням інтересів відповідача з питання отримання страхового відшкодування в страховій компанії "Український страховий дім" та момент закінчення договору, тобто отримання відповідачем суми страхового відшкодування. Згідно додаткової угоди до договору від 15 жовтня 2012 року, пунктом 4.5 основного договору було визначено розмір гонорару, який відповідач зобов'язувався сплатити по виконанню позивачем умов п. п. 4.3, 4.4 договору, а саме: 25 % від суми страхового відшкодування, 50 % від розміру стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних та пені отриманих від страхової компанії "Український страховий дім". Відповідач надав довіреність представникам позивача, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], для ведення його справи в суді. На 08 квітня 2013 року було призначено судове засідання по справі відповідача у Печерському районному суді м. Києва, але напередодні з ранку 08 квітня 2013 року відповідач зателефонував генеральному директору товариства Новохацькому Б.П. та повідомив, що більше не хоче працювати бо не має бажання сплачувати кошти за отримані послуги та вважає, що це занадто для нього дорого і що він ліпше найме іншого адвоката, так як це буде дешевше. Після чого генеральним директором було у даній розмові зазначено, що тоді прийдеться звертатись до суду для стягнення зазначених коштів, на що відповідач почав лаятися, виражатися нецензурною лайкою та погрожувати. Тому директором позивача, за для безпеки вагітної [PERSON], було прийнято рішення на судове засідання відправити адвоката [PERSON] для вирішення питання з- відповідачем стосовно подальших дій. Але у судове засідання з'явився новий представник відповідача з нотаріальною довіреністю від відповідача, який повідомив [PERSON]., що відповідач відмовляється від послуг позивача та не збирається сплачувати кошти за надані послуги. 09 квітня 2013 року відповідач направив позивачу вимогу про розірвання договору, користуючись п. 2.2.5 Договору і основною причиною вказував, що позивачем було порушено п. 3.2.1 Договору « виконавець зобов'язаний своєчасно у встановленому обсязі у визначені цим договором строки надавати юридичні послуги», а саме на засідання 08 квітня 2013 року не з'явився представник позивача. Згідно звіту про виконану роботу за справою [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, відповідачу було надано послуги у вигляді ознайомлення з матеріалами справи, написання позовної заяви та прийняття участі у судових засіданнях, загальна вартість яких складає 8900 гривень.У судове засідання сторони не з'явились. До початку розгляду справи від представника позивача Дем’яненка М. В. до канцелярії суду надійшла заява, з проханням слухати справу призначену на 17.02.2014 року без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечував (а. с. 186-187 том № 2). Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, повторно не з'явився у судове засідання, а саме: 23.01.2014 року на 12.00 годин та 17.02.2014 року на 14.15 годин (а. с. 177, 189 том № 2) про причину неявки суд не повідомив. 24.01.2014 року до канцелярії суду від відповідача надійшло заперечення, з проханням відмовити в задоволенні позовної заяви. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечував. Дослідивши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Микола Дем’яненко та партнери", що діє на підставі статуту, в особі директора Новохацького Б.П. ( виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір № 56 про надання юридичних послуг (а. с. 7-8, том № 1). Згідно пунктів 1.1., 1.2., 1.3. предметом договору є те, що виконавець зобов'язується надавати юридичні послуги замовнику на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у договорі за погодженням сторін, а замовник зобов'язується оплачувати надані послуги в порядку та на умовах, що вказані в додатковій угоді до цього договору. Юридичні послуги, що надаються на підставі цього Договору, можуть мати одноразовий чи систематичний характер і складаються з комплексу дій чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, постановленої замовником. Види, характер, обсяг порядок надання ї строки юридичних послуг визначаються сторонами в умовах даного договору.Згідно п. п. 2.1., 2.1.4 Договору замовник зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги виконавця, в порядку та на умовах, визначених додатковою угодою до цього договору. Відповідно до пунктів 2.2., 2.2.5 договору замовник має право розірвати цей договір в односторонньому порядку з письмовим повідомленням (шляхом написання заяви про розірвання у довільній формі) Виконавця про намір вчинення таких дій за три дні, у разі невиконання або неналежного виконання виконавцем умов договору. Згідно п. 4.2 Договору оплата проводиться замовником в строки та на умовах, визначених сторонами в додатковій угоді. У відповідності до п. 4.3 доручення поставлене замовником перед виконавцем полягає у: юридичні послуги пов'язані із представленням інтересів замовника з питання отримання страхового відшкодування в страховій компанії "Український страховий дім", написання заяв, скарг, клопотань, ознайомлення з матеріалами справи, отримання копій матеріалів справи в районних судах міста Києва, страховій компанії, складання процесуальних документів, представлення інтересів замовника в районних. Апеляційних судах, виконавчих службах. Моментом закінчення виконання доручення є: отримання замовником суми страхового відшкодування, п. 4.4 договору. Відповідно до п. 4.5 договору розмір оплати за виконанні роботи визначається сторонами в додатковій угоді до цього договору. Згідно п. 7.1 договір укладений на строк до виконання визначеного в ньому доручення та набирає чинності з моменту його підписання. Договір може бути розірваний кожною із сторін достроково, з попередженням другої сторони за два тижні до бажаної дати розірвання в письмовій формі. Ця умова не поширюється на п. 3.1.7 Договору. Крім того [PERSON] було уповноважено: [PERSON], [PERSON], [PERSON] бути його представником і вести від його імені справи у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того правами та повноваженнями та строком на три роки і дійсна до 22 жовтня 2015 року, що підтверджується довіреністю від 22 жовтня 2012 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 1093 (а. с. 21, том № 1). Уповноважені особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які обіймають посади юриста у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Микола Дем’яненко та партнери», що підтверджується відповідними наказами, а саме : № 19/к від 02 квітня 2012 року про прийняття на роботу [PERSON] (а. с. 15, том № 1), № 13/к від 01 лютого 2012 року про прийняття на роботу [PERSON] (а. с. 17, том № 1), № 3/к від 10 січня 2012 року про прийняття на роботу [PERSON] (а. с. 18, том № 1). Згідно наказу № 4/к від 23 січня 2013 року [PERSON] було звільнено з займаної посади з 24 січня 2013 року (а. с. 19, том № 1). Наказом № 7/к від 31 січня 2013 року [PERSON] також було звільнено з займаної посади з 31 січня 2013 року (а. с. 20, том № 1). З наданої Печерським районним судом м. Києва копії матеріалів цивільної справи № 2- 3468/12 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» про визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування, три проценти річних та пені, встановлено, що представником [PERSON] - [PERSON] 25.10.2012 року було подано до Печерського районного суду м. Києва позовну заяву про стягнення страхового відшкодування (а. с. 119-123, том № 1). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2012 року позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» про стягнення страхового відшкодування, три проценти річних та пені було залишено без руху та надано час протягом п'яти днів з дня отримання ухвали для виправлення вказаних судом недоліків (а. с. 141, том № 1). На виконання даної ухвали представником [PERSON] - [PERSON] було подано відповідну заяву та квитанцію про сплату судового збору (а. с. 148, том № 1). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2012 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» про стягнення страхового відшкодування, три проценти річних та пені та призначено до судового розгляду на 17 грудня 2012 року на 11.00 годин (а. с. 151, том № 1). 17 грудня 2012 року представником позивача [PERSON] було подано заяву з проханням судове засіданні призначене на 17 грудня 2012 року на 11.00 годин провести без участі позивача та представника (а. с. 157, том № 1).З журналу попереднього судового засідання від 17 грудня 2012 року вбачається, що в попереднє судове засідання сторони не з'явились, представник позивача надав суду заяву про проведення попереднього судового засідання у його відсутність та у відсутність позивача. В зв'язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей щодо отримання судової повістки, було оголошено перерву до 04.01.2013 року 11.30 годин (а. с. 158, том № 1). Згідно журналу судового засідання від 04.01.2013 року, у судовому засіданні була присутня представник [PERSON] - [PERSON] (а. с. 172, том № 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва справу було призначено до судового розгляду на 10 січня 2013 року на 16.30 годин (а. с. 173, том № 1). 10 січня 2013 року представником позивача [PERSON] було подано заяву з проханням судове засіданні призначене на 10 січня 2013 року на 16.30 годин провести без участі позивача та представника (а. с. 177, том № 1).З журналу судового засідання від 10 січня 2013 року вбачається, що в судове засідання сторони не з'явились, представник позивача надав суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність та у відсутність позивача. В зв'язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей щодо отримання судової повістки, було оголошено перерву до 28.01.2013 року до 12.00 годин (а. с. 178, том 1). 28.01.2013 року справу було знято з розгляду та перенесено на 06 лютого 2013 року на 09.30 годин, в зв'язку з зайнятістю судді, що підтверджується довідкою (а. с. 188, том № 1). Згідно розписки, про день, час та місце розгляду справи призначеної на 06 лютого 2013 року на 09.30 годин була повідомлена представник [PERSON] - [PERSON] (а. с. 189, том № 1). З журналу судового засідання від 06.02.2013 року вбачається, що було проведено судове засідання за участю представника [PERSON] - [PERSON] та оголошено перерву до 25 лютого 2013 року до 12.00 годин (а. с. 198, том № 1). 25 лютого 2013 року у судовому засіданні була присутня представник [PERSON] - [PERSON], що підтверджується журналом судового засідання. По справі було оголошено перерву до 20.03.2013 року до 15.30 годин. (а. с. 203, том № 1). Згідно журналу судового засідання від 20.03.2013 року у судовому засіданні були присутні позивач [PERSON] та його представник [PERSON]. У справі було оголошено перерву до 12.00 годин 08.04.2013 року (а. с. 215-217, том № 1). Судом також встановлено, що [PERSON] було уповноважено : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] бути його представником і вести від його імені справи у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того правами та повноваженнями, строком на три роки і дійсна до 05 квітня 2016 року, що підтверджується довіреністю від 05 квітня 2013 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського округу та зареєстрована в реєстрі за № 864 (а. с. 225, том № 1). 08 квітня 2013 року представником [PERSON] - [PERSON] було подано заяву про уточнення позовних вимог (а. с. 1. Том № 2). У судових засіданнях призначених на 08.04.2013 року, 09.04.2013 року була присутня представник [PERSON] - [PERSON], що підтверджується журналами судового засідання (а. с. 3 та 95-98 том № 2). 09 квітня 2014 року Печерським районним судом м. Києва по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ "Український Страховий Дім" було ухвалено рішення ( а. с. 101-104, том. № 2). У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Частиною 3 ст. 615 Цивільного кодексу України визначено, що внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Статтею 907 Цивільного кодексу України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Як вбачається з п. 2.2. 5 договору від 15 жовтня 2012 року сторони дійшли згоди, що замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку з письмовим повідомленням (шляхом написання заяви про розірвання у довільній формі) виконавця про намір вчинення таких дій за три дні, у разі невиконання або неналежного виконання виконавцем умов договору. 09 квітня 2013 року [PERSON] було подано вимогу про розірвання договору від 15 жовтня 2012 року, мотивуючи тим, що виконавцем належним чином не виконуються умови укладеного договору, а саме неявка представника у судове засідання призначене на 08 квітня 2013 року (а. с. 11, том № 1). З журналу судового засідання від 08 квітня 2013 року встановлено, що у судовому засіданні, яке було призначене на 08 квітня 2013 року приймала участь як представник [PERSON] - [PERSON], яку він уповноважив представляти його інтереси, що підтверджується довіреністю від 05 квітня 2013 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського округу та зареєстрована в реєстрі за № 864 (а. с. 225, том № 1). На викладені в позовну заяві обставини позивачем не було надано належних та допустимих доказів, щодо явки у судове засідання, яке було призначене на 08 квітня 2013 року адвоката [PERSON], а також документів, які б посвідчували його повноваження як представника [PERSON] Так, згідно ч. 1 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 42 Цивільного процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами : довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Згідно ч. 4 ст. 42 Цивільного процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору. Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1 та 2 ст. 902 Цивільного кодексу України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Частиною 2 даного закону визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно звіту станом на 25.12.2013 року про виконану роботу за справою [PERSON] про стягнення страхового відшкодування позивачем були надані наступні види послуг та встановлено вартість таких послуг : 1) усна консультація - 300 гривень, 2) усна консультація - 300 гривень, 3) ознайомлення з матеріалами справи - 300 гривень, 4) розробка стратегії юридичного супроводу - 2000 гривень, 5) написання позовної заяви - 1000 гривень, 6) прийняття участі у судових засіданнях : 28.01.2013 року, 06.02.2013 року, 25.02.2013 року, 20.03.2013 року, 08.04.2013 року, вартість яких встановлено по 1000 гривень за кожне судове засідання. А всього вартість за надані послуги становить 8900 гривень (а. с. 171, том № 2). Проте, як вбачається з п. 4.5 договору № 56 про надання юридичних послуг від 15 жовтня 2012 року розмір оплати за виконані роботи визначається сторонами в додатковій угоді до цього договору. Згідно додаткової угоди від 15 жовтня 2012 року, між ТОВ «Юридична компанія «Микола Дем’яненко та партнери» та [PERSON], в зв'язку із збільшенням обсягу виконання завдань, пов'язаних із наданням юридичної допомоги сторони дійшли згоди викласти п. 4.5. у наступній редакції: розмір гонорару становить 25 % від суми отриманого від страхової компанії страхового відшкодування, які замовник оплачує після виконання виконавцем умов 4.3 та 4.4. договору та отримання від страхової компанії «Український страховий дім» суми страхового відшкодування. Додатково замовник сплачує 50 % від розміру стягнених із СК «Український страховий дім» інфляційних витрат, трьох процентів річних та пені. Всі інші умови укладеного договору залишаються незмінними (а. с. 170, том № 2). З чого вбачається, що сторони дійшли згоди про розмір, строк та порядок оплати за виконані роботи, що зазначені у додатковій угоді, а саме : розмір гонорару, який відповідач повинен був сплатити позивачу у розмірі 25 % від суми отриманого від страхової компанії страхового відшкодування та 50 % від розміру стягнених інфляційних витрат, трьох процентів річних та пені, тобто після отримання [PERSON] від страхової компанії страхове відшкодування, трьох процентів річних та пені. Про будь-які інші витрати в тому числі, які зазначені у звіті станом на 25.12.2013 року про виконану роботу за справою [PERSON] сторони не домовлялись та доказів такого позивачем не надано. Крім того зазначена позивачем сума збитків в розмірі 8900 гривень не відноситься до витрат, які замовник зобов'язаний компенсувати, тобто у відповідності до п. 2.1.5 договору № 56 про надання юридичних послуг від 15 жовтня 2012 року. З вище зазначеного вбачається, що у відповідача [PERSON] були всі права та підстави достроково та в односторонньому порядку відмовитись від надання послуг та припинити дію укладеного договору. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Оскільки судом не знайдено підстав для задоволення позову, судові витрати в справі, які складаються з судового збору в розмірі 229 гривень 41 копійок ( а. с. 1, том 1), слід покласти на позивача, на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed