Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У липні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (далі також - позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі також - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2 якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. У той же день, 28 листопада 2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, Відповідно до п.2.1, 2.2 якого клієнт, а саме TOB «ФК «Вектор Плюс» відступає фактору - TOB «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора та стягувача за договором від 25.01.2007 року № 0501/0107/88-016 позичальником згідно якого є [PERSON] Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач вказує, що 25.01.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 0501/0107/88-016, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаногокредитного договору, банк зобовязується надати боржнику кредит у сумі 25 000,00 (двадцять п»ять тисяч доларів США 00 центів) дол. США, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк (кредитор) свої зобов"язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 25 000 (двадцять п"ять тисяч) доларів США 00 центів. Позивач зазначає, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов"язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.06.2013 р., має прострочену заборгованість: за кредитом - 20820,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 166414,26 грн., по відсотках - 13505,49 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 107949,38 грн., по пені - 19932,61 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 159321,35 грн. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір №0501/0107/88-016 відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 15.08.2001 року, за реєстовим № 1065, який зареєстрований в Житомирському державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 13.09.2001 року за № 12605. Сторони оцінили предмет іпотеки в 228 705 (двісті двадцять вісім тисяч сімсот п"ять) грн. 00 коп. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує на підставах, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач судове засідання не з"явилася будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Відповідно до вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 25.01.2007 року № 0501/0107/88-016 позичальником згідно якого є [PERSON]. 25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник- ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 0501/0107/88-016, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов"язується надати боржнику кредит у сумі 25000 (двадцять п"ять тисяч) дол. США 00 центів, а відповідач зобов"язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно вказаного договору банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повномо бсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 25000 (двадцять п"ять тисяч) дол. США 00 центів. Як вбачається із заяви для надання кредиту від 18.01.2007 р. відповідач отримав кредит у сумі 25 000 доларів США (а.с. 43-44). Згідно розрахунку заборгованості по вищезазначеному кредитному договору станом на 01.06.2013р., відповідач має прострочену заборгованість: за кредитом - 20820,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 166414,26 грн., по відсотках - 13505,49 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 107949,38 грн., по пені - 19932,61 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 159321,35 грн (а.с. 55 ) 25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], уклали іпотечний договір №0501/0107/88-016 відповідно до якого останній передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу на підставі договору дарування квартири, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 15.08.2001 року, за реєстовим № 1065, який зареєстрований в Житомирському державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 13.09.2001 року за № 12605.(а.с. 49-50). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним пов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що п. 10.3 договору іпотеки, передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання Позичальником умов Основного зобов"язання та/або Іпотекадавцем умов договору та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі. Разом з тим ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" є обгрунтованою, а тому підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання іншого житла, зі зняттям його з реєстраційного обліку, слід зазначити наступне. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводить у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч.4 ст. 9, ст.109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернено стягнення на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений строк. Як свідчить долучена до матеріалів справи копія листа №S22/КІ від 14.06.2013, ТОВ "Кредитні ініціативи" через засоби поштового зв'язку направляло [PERSON] вимогу про добровільне звільнення переданого в іпотеку жилого приміщення (а.с. 59, 60). Проте, у справі відсутні докази вручення вказаного поштового відправлення відповідачу. Отже, матеріалами справи не доведено виконання у повному обсязі позивачем вимог, передбачених ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України "Про іпотеку" щодо порядку виселення особи з жилого приміщення. Окрім цього, слід зазначити на передчасність вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, остільки відповідно до вимог ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. З огляду на викладене, позовні вимоги про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку, задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір з урахуванням задоволеної частини позовних вимох у розмірі 3 441 грн.

Outcome: partial