Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 21.01.2016. Відповідач при підписані анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладені договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що у разі порушення зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту такого порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки "Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна голд". У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.10.2020 має заборгованість - 58903,57 грн., яка складається з наступного: 34680,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 34680,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 12464,48 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 11758,72 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. 14.06.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ "ПриватБанк") змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (скорочена назва - АТ КБ "ПриватБанк"). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, а саме лише тіло кредиту у розмірі 34680,37 грн., в іній частині позову просить відмовити. Крім того надав суду виписку по картці/рахунку [NUMBER] . Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 21.01.2016, в результаті якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 30000,00 грн. Відповідно до анкети-заяви від 21.01.2016 позичальник [PERSON] виразив свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами договір про надання банкіських послуг. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Відповідно до ст.509 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов`язують боржника належним чином виконувати свої зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладені договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. З довідки АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що за укладеним між сторонами договором б/н про надання банківських послуг, відповідачу було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] зі строком дії до 08/19, № [NUMBER] зі строком дії до 04/22, № [NUMBER] зі строком дії до 10/22 ( а.с. 9). З Довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] з 23.06.2018 встановлено кредитний ліміт у розмірі 30000,00 грн. ( а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 6-8) вбачається, що станом на 18.10.2020 відповідач має заборгованість - 58903,57 грн., яка складається з наступного: 34680,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 34680,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 12464,48 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 11758,72 грн. -нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії Стосовно загальної суми заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21.01.2016 відсутні будь-які відмітки про обраний вид банківської картки, бажаний кредитний ліміт, розмір відсотків, пені, під який такий кредит надавався. Позивач, окрім тіла кредиту, просить стягнути з відповідача пеню. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21.01.2016, позивачем надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, суд зазначає, що вказані Витяги з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати пені за користування кредитними коштами. Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (21.01.2016) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 №342/180/17. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи викладене, суд робить висновок, що позивачем не надано суду належних доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за пенею в сумі 11758,72 грн, тому дана вимога не підлягає задоволенню. Окрім того, згідно банківської виписки від 03.02.2021 (а.с. 104), штраф в сумі 11758,72 грн. Банком відмінений. Щодо позовної вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми, передбачені частиною статті 625 ЦК України. Із матеріалів справи, а саме із довідки (а.с. 9) вбачається, що строк дії останньої, виданої відповідачу картки за кредитним договором закінчиться в жовтні 2022 року. Зі змісту позовної заяви та розрахунку позивача вбачається, що банком нараховано заборгованість по відсотках в розмірі 12464,48 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України. Суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках в розмірі 12464,48 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають 34680,37 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM0B4SGM від 20.10.2020 (а.с.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 58,876 % (34680,37х100:58903,57), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1237,58 грн. (2102,00х58,876:100).

Outcome: partial