Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Деснянського районного відділу ДВС про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що у квітні 2019 року вона дізналася про те, що на все її майно був накладений арешт державним виконавцем під час виконання виконавчого документу про стягнення з неї боргу на користь ПАТ "УкрСиббанк". Після звернення до відповідача їй було повідомлено про те, що виконавчий документ на виконанні не перебуває, а для вирішення питання про скасування арешту необхідно звернутися до суду. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту все майно, що належить на праві власності [PERSON] , накладеного постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві № 44306683 від 07.08.2014 року, зареєстрований за № 6759731 від 21.08.2014 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. У судовому засіданні представник позивачки повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві № 44306683 від 07.08.2014 року був накладений арешт на майно позивачки, а також арешт був накладений постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-2458 від 20.02.2009 року, зареєстрованого за № 8906832 від 23.07.2009 року реєстратором ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Арешт на майно позивачки був накладений у виконавчому провадженні № 50299241 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2458/08 від 17.07.2014 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості у розмірі 155723, 56 грн. Постановою державного виконавця від 17.02.2017 року виконавчий документ був повернутий стягувачу, на даний час на виконанні у Відділі ДВС не перебуває, що підтверджується листом Відділу державної виконавчої служби. Під час розгляду справи по суті позивачкою було надано належні письмові докази на підтвердження того, що на даний час виконавчий документ про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" на виконанні у відділі ДВС не перебуває. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв"язку із закінченням виконавчого провадження. Але під час закінчення виконавчого провадження дані вимоги Закону виконані не були, у зв"язку з чим тривалий час питання про скасування арешту не вирішено, що призводить на даний час до порушення прав позивачки, як власника майна. Враховуючи те, що на даний час позивачка не може вільно розпоряджатися своєю власністю, жодних невиконаних боргових зобов"язань, за якими був накладений арешт, немає, підстав для накладення арешту немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved