Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивачі 29.10.2018 року звернулись з позовом до суду до ПАТ «Чернівцігаз» посилаючись на те, що вони є споживачами природного газу, їх квартири не обладнані індивідуальними приладами обліку природного газу. Відповідач ПАТ «Чернівцігаз» є оператором газорозподільної системи на території Чернівецької області і здійснює розподіл природного газу. Незважаючи на встановлені Постановою кабінетів міністрів норми споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників відповідач з січня 2017 року проводить розрахунки спожитого природного газу позивачам на підставі математичних (арифметичних) розрахунків показників загально будинкового лічильнику газу (пропорційним діленням залишкового обєму спожитого газу на всіх зареєстрованих споживачів у будинку). Позивачі вважають, що такі дії відповідача суперечать нормам Постанови кабінетів міністрів. Позивачі вважають, що загальнобудинковий облік споживання природного газу не відображає обєктивний (фактичний) обєм споживання газу кожним споживачем, вони мають право сплачувати тільки за реально спожитий обсяг газу кожний. Окрім цього позивачі посилаються на те, що відповідно до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу населенню, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжи. Позивачі просять суд визнати незаконними дії [PERSON] акціонерного товариства «Чернівцігаз» щодо нарахування обємів спожитого газу споживачам за показниками загально будинкових вузлів обліку газу, визнати незаконним відмову [PERSON] акціонерного товариства «Чернівцігаз» у встановленні індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів субєктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території( м. Чернівці), або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету, зобовязати Публічне акціонерне товариство «Чернівцігаз» визначати норми (обєми, обсяги) спожитого споживачами природного газу, до встановлення кожному індивідуального лічильника газу за приписами постанов Кабінету міністрів України № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (із змінами) та № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», зобовязати Публічне акціонерне товариство «Чернівцігаз» встановити індивідуальні лічильники природного газу за рахунок коштів субєктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території( м. Чернівці), або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету в квартирах позивачів. У судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, в позові просив відмовити. Представник третьої особи ТОВ «Чернівцігаз збут» у судовому засіданні, заперчував проти задоволення позовних вимог, вважав позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи Головного Управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області у судовому засіданні підтримав викладене у письмових поясненнях ( т. 2 а. с. 168-175) . Третя особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не направив свого представника у судове засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є споживачами природного газу, що не оспорюється сторонами та підтверджується копіями повідомлень позивачам про сплату рахунку за газ. \~ \~ Відповідач\~[PERSON] акціонерного\~товариства «Чернівцігаз»\~ є\~оператором ГРМ (оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений обєкт Споживача), ці обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються письмовими відповідями відповідача на адресу позивачів ( т. 1 а.с. 27-28, 33-35, 40-41). У будинках де проживають споживачі облік спожитого газу обліковується загальнобудинковим лічильником газу (ВОГ), ці обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються письмовими відповідями КЖРЕП-11 департаменту ДЖКГ ( т. 1 а. с. 60), КЖРЕП-17 ( т. 1 а. с. 61), фото (т. 1 а. с. 62-69). 21.09.2018 року позивачі звернулись до відповідача із колективною заявою з проханням встановлення індивідуальних лічильників газу ( т. 1 а. с. 24). Згідно з частиною першою\~ст. 5 ЗУ «Про захист\~прав споживачів» \~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. За змістом\~статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» \~права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої\~статті 21\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів,\~\~права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Як зазначено в преамбулі\~ЗУ \~«Про житлово-комунальні послуги»\~цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 1 до\~ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~у цьому\~Законі\~наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: -\~\~\~\~\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; -\~\~\~\~\~виконавець комунальної послуги - субєкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; -\~\~\~\~\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; -\~\~\~\~\~кількісний показник комунальних послуг - кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;; - норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством; -\~\~\~\~споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;. Згідно зі ст. 2 \~ЗУ «Про житлово-комунальні\~послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з ч. ч. 4, 5 \~ст. 19 «Про житлово-комунальні послуги»\~постачання та\~розподіл природного\~газу споживачу\~здійснюються відповідно\~до типового\~договору,\~затвердженого Національною\~комісією,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг. Договір про постачання природного газу укладається лише в разі наявності у споживача або його постачальника договору про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені\~ ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному\~статтею 10\~Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Відповідно до \~ст. 3 ЗУ «Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу»\~ фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Таким чином судом встановлено, що позивачі є споживачами природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до п. 1.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641\~та\~642 ЦК України\~на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Судом встановлено, що позивачі приєдналися до цього типового договору розподілу природного газу, так як щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. [PERSON] та обов'язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. "Ціна, порядок обліку та оплати природного газу", Розділом V. "[PERSON] та обов'язки споживача" та Розділом VI. "[PERSON] і обов'язки постачальника". Зміст типового договору, викладений в\~постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2500, констатує, що права та обов'язки для всіх споживачів є ідентичними. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог\~статті 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної\~постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,\~в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов'язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до ст. 6 ЗУ «Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року (в редакції на час ухвалення рішення). Зважаючи, що позивачі виконували обов'язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, то вимоги\~ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ці вимоги зобов'язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року. Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. Волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керується ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» згідно з якою\~фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Саме на відповідача покладений обов'язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов'язку на споживачів є неправомірним. Разом з тим, як установив суд, відповідач не вживав жодних заходів для фінансування таких робіт за рахунок будь-якого бюджету. Відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього\~Закону\~та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Встановлення загальнобудинкового\~\~приладу обліку\~\~без погодження із мешканцями конкретних квартир\~\~ставить останніх у\~\~гірші умови для споживачів порівняно із індивідуальним лічильниками газу. При цьому відповідачем порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем,\~\~зокрема п.3 гл.4 «Порядок комерційного обліку газу по об'єктах побутових споживачів (населення)», яким передбачено, що якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого\\поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.\~\~У випадку, якщо\~\~побутовий споживач, а це\~\~споживач,\~\~який споживає газ у своєму помешканні, який не забезпечений лічильником газу,відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ, фактичний об'єм спожитого природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до\~\~цього\~Кодексу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позову дорівнює 704,80 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до п. 7 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Враховуючи, що позивачами заявлено чотири вимоги немайнового характеру, то при поданні позову кожний позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2819 грн. 20 коп. , а загалом двадцять шість позивачів повинні були сплатити судовий збір у розмірі 73299 грн. 20 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. На підставі викладеного судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 73299 грн. 20 коп.

Outcome: approved