Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

10 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що 19 січня 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON]укладено кредитний договір №8_03/1/008/07-О, за умовами якого Банк відкривпозичальнику невідновлювальну кредитну лінію у розмірі 45000,00 доларів СШАз 16,25% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19 січня 2007 року до повного виконання зобов'язання перед кредитом. 26 червня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким ПАТ "Дельта Банк" одержав право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. В порушення умов вказаного договору, відповідач не здійснював погашення кредиту, у зв'язку з чим виникла станом на 21 серпня 2014 року заборгованість на суму 456397грн.54коп. Відповідно до вимог ст.526, 1049, 1054 ЦК України, Банк просив суд про задоволення позову. У судове засідання позивач не з'явився, але його представник у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовну заяву підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Не заперечував щодо укладення кредитного договору, але його термін дії до 2032 року. До 2013 року відповідач належним чином виконував умови кредитного договору і погашав кредит. На теперішній час не взмозі проводити погашення кредиту, у зв"язку з відсутністю коштів, але у межах дії договору до 2032 року буде погашати кредит. Просив суд позов задовольнити частково та стягнути з відповідача 21156грн. заборгованості по тілу кредита та 61468грн. по відсоткам, а в іншій частині позову відмовити. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків. Згідно ч.І ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальність за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 19 січня 2007 року ВАТ "Кредитпробанк" та [PERSON] уклали кредитний договір №8_03/1/008/07-О, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит на суму 45000,00 доларів США на купівлю нерухомості, строком на 120 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх виплат до 18 січня 2032 року, а останній зобов'язався щомісяця в строки, визначені кредитним договором, здійснювати погашення заборгованості за кредитом, заборгованості по сплаті процентів у розмірі 16,25% річних, згідно до Графіку платежів договору (а.с.5-14). Згідно положень ст.ст.512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 26 червня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за умовами якого ПАТ "Кредитпромбанк" передав ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінив ПАТ "Кредитпромбанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях. 31 липня 2014 року позивач повідомив відповідача про заміну кредитора, про що свідчить досудова вимога на а.с. 19. Пунктами 4.1-4.3 кредитного договору, з якими відповідач ознайомлений та не надав будь-яких заперечень, передбачено, що останній зобов'язався щомісяця в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми грошових коштів у вигляді заборгованості за кредитом, заборгованості по сплаті процентів. У випадку порушення Позичальником строків повернення кредитів чи сплати процентів, передбачених Договором, сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.2.4 цього Договору, від суми простроченого платежу, залежно від валюти кредиту, за яким виникло таке прострочення (п.4.9 Договору). На підставі п.6.2 Договору, у разі недотримання Позичальником умов цього договору, Банк має право вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів у рамках кредитної лінії, повернення одержавших кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього договору. Відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконав належним чином і з вересня 2013 року припинив обов'язкові місячні платежі на погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.15), станом на 21 серпня 2014 року складається із: заборгованості за сумою кредиту - 391396грн.34коп.; заборгованості за відсотками - 65001грн.21коп., а всього на загальну суму 456397грн.34коп. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили належне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідач та його представник суду не надав. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що вимоги Банка не грунтуються на законі, так як воно спростовується договором, укладеним між сторонами та нормами цивільного законодавства, які суд навів вище. Суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, які випливають з умов кредитного договору, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. За ст.ст.79, 88 ЦГЖ України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь позивача судового збору у розмірі 3654грн.

Outcome: approved