Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.07.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ФОП [PERSON] укладений договір кредитної лінії № НКЛ-2010969 відповідно до якого банк надав був відповідачу грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним кредитом заборгованості 150000 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого графіку зменшення максимального ліміту заборгованості зі сплатою 24,99 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 04.07.2015 року. Плата за користування кредитом встановлюється 30% річних у разі невиконання позичальником свої зобов`язань. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки б/н від 05.07.2012 року, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 64,2 кв. м., житловою площею 39,8 кв. м., що складається з: житлового будинку з прибудовами загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., погрібу, навісу, вимощення, огорожі, ями вигрібної, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій розташований предмет іпотеки, загальною площею 0,0459 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 4410100000:01:010:0284. Однак, відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконали, у зв`язку з чим станом на 03.05.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 142413,28 грн., яка складається з: 54159 - заборгованість за простроченим кредитом; 85441,78 грн.- заборгованість за простроченими процентами, 2479,59 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 332,91 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочення процентів. У зв`язку з чим позивач просить звернути стягнення за іпотечним договором, а також стягнути понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги свого позову, та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання 07.05.2019 року, 07.06.2019 року, 05.07.2019 року, 06.08.2019 року та 09.09.2019 року не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їхньої участі до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний Банк України в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без їхньої участі до суду не надходило. 09.09.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ФОП [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № НКЛ-2010969 відповідно до п. 1.1. якого банк надав відповідачу грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150000 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого графіку зменшення максимального ліміту заборгованості зі сплатою 24,99 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 04.07.2015 року. Плата за користування кредитом відповідно до п.1.1.1. договору встановлюється 30% річних у разі невиконання позичальником свої зобов`язань. (а.с.41-44). Згідно меморіального ордеру №29007812 від 05.07.2012 року ФОП [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 150000 грн. (а.с.81). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № НКЛ-2010969 від 05.07.2012 року між ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки б/н від 05.07.2012 року, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 64,2 кв. м., житловою площею 39,8 кв. м., що складається з: житлового будинку з прибудовами загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., погрібу, навісу, вимощення, огорожі, ями вигрібної, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку від 02.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Малойваном В.І. 02 вересня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №1042. Право власності іпотекодавців на Предмет іпотеки зареєстровано «Д. К.П. бюро технічної інвентаризації» від 26 вересня 2000 року, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 36685814, про що зроблено відповідний запис № 57284 в реєстрову книгу №1757. Земельна ділянка на якій розташований Предмет іпотеки, загальною площею 0,0459 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 4410100000:01:010:0284. Земельна ділянка належить [PERSON] на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 342045 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011043001245, виданого на підставі рішень виконкому Артемівської районної ради від 11.09.2001 року, №277/1, виконкому Артемівської районної ради від 01.10.2001 року, №320/11 та LI сесії V скликання Артемівської районної у м, Луганську ради від 31.08.2010 року, №447/3. (а.с.46-49). Згідно ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконали, у зв`язку з чим станом на 03.05.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 142413,28 грн., яка складається з: 54159 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 85441,78 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 2479,59 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 332,91 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочення процентів. (а.с. 40). Що стосується заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 85441,78 грн., то в цій частині суд зауважує наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 85441,78 грн. за період з 01.07.2014 р. по 02.05.2018 р. (а.с.40). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, термін дії якого відповідає строку дії договору - до 04.07.2015 включно (а.с.41). Відтак, у межах строку кредитування до 04 липня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 05 липня 2015 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12). Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи викладене, суд вважає, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитом за період з 04.07.2015 року по 02.05.2018 року в розмірі 68936,91 грн. є необґрунтованим. Що стосується нарахування позивачем 2479,59 грн.- пеня за несвоєчасне повернення процентів та 332,91 грн.- 3% річних від суми прострочених відсотків (штрафні санкції на підставі п.9.2 кредитного договору), то суд бере до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Крім того, комерційним банкам Національним банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз`яснення, згідно з якими банки зобов`язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м.Луганськ входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, останнє відоме місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, на відповідачів розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 2479,59 грн. та 3% річних від суми прострочених відсотків (штрафні санкції на підставі п.9.2 кредитного договору) у розмірі 332,91 грн. позивачем були нараховані в 2017-2018 рр.. Таким чином, на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Таким чином, нарахування пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитним договором в сумі 2479,59 грн. та 3% річних від суми прострочених відсотків (штрафні санкції на підставі п.9.2 кредитного договору) в сумі 332,91 грн. на увагу суду не заслуговує. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованості ФОП « [PERSON] » за договором кредитної лінії № НКЛ-2010969 від 05.07.2012 року перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на яку може бути звернуто стягнення за іпотечним договором становить 70663,57 грн., яка складається з: 54159 - заборгованість за простроченим кредитом; 16504,57 грн. - заборгованість за простроченими процентами. Відповідно до ст. 589 ЦК України У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч. 1 ст. 591 ЦК України Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, з урахуванням доведеності позивачем обставин невиконання відповідачем основного зобов`язання щодо повернення позики, а також наявності у позивача передбаченого договором іпотеки права на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання основного зобов`язання співмірності суми у рахунок погашення заборгованості за Кредитом та вартості предмету іпотеки, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 1059,94 грн. - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду, по 529,97 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial