Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

18.07.2018 р. представник позивача ПрАТ "СК "Інгосстрах" Лисенко Ю.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування 23620,32 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що ПрАТ "СК "Інгосстрах" та ТОВ "Автокредит плюс" 03.02.2015 р. уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту №NKH0CPS-15134VH терміном дії з 04.02.2015 р. по 03.02.2016 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем [NUMBER]. 11.10.2015 р. о 18 год.30 хв. на 223км+800 м а/д Ульяновка-Миколаїв відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля ГАЗ 24 р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.02.2016 р. винним у скоєнні ДТП визнано відповідача. В результаті ДТП автомобілю Страхувальника заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 104457,60 грн., що перевищує 80% страхової суми, та ТЗ вважається конструктивно знищеним. Сума страхового відшкодування до виплати на підставі Страхового акту складає 70% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку та становить 73120,32 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено Страхувальнику в повному обсязі. Таким чином, на думку представника позивача позивачу заподіяно шкоду в розмірі 73120,32 грн. Після звернення позивача до суду ПрАТ "СК "Провідна" перерахувало на користь позивача кошти у сумі 49500,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що відповідало ліміту відповідальності страховика. Невідшкодованою залишилась частина шкоди в розмірі 23620,32 грн., що підлягає стягненню з особи, винної у скоєнні ДТП. Ухвалою суду від 06.08.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 05.09.2018 р. судове засідання відкладено. Позивач до судового засідання свого представника не направив. У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за своєї відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документів. Відповідач до судового засідання не з'явився, у відповідній заяві висловив прохання про розгляд справи за своєї відсутності. 25.09.2018 р. до канцелярії суду надійшов відзивів відповідача, відповідно до якого [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, наголошуючи, що справа має для нього важливе значення через його скрутне матеріальне становище. Наполягав на поданні позивачем оригіналів документів, при цьому не зазначаючи яких саме, та на обов'язковій участі представника позивача в судовому засіданні в режимі відео конференції. Вважає, що через невжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору на нього можуть бути штучно покладені судові витрати. За таких обставин просив у задоволенні позову відмовити. В своїй заяві від 13.12.2018 р. [PERSON] просив розглянути справу за своєї відсутності. Через відсутність доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору просив залишити позов без руху, а після усунення позивачем недоліків розглянути справу в порядку загального позовного провадження в режимі відео конференції з обов'язковою явкою сторони позивача. У задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ "СК "Інгосстрах" підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено ПрАТ "СК "Інгосстрах" та ТОВ "Автокредит плюс" 03.02.2015 р. уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту №NKH0CPS-15134VH терміном дії з 04.02.2015 р. по 03.02.2016 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем [NUMBER] (арк.спр.10). 11.10.2015 р. о 18 год.30 хв. на 223км+800 м а/д Ульяновка-Миколаїв відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля ГАЗ 24 р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.02.2016 р. винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля ГАЗ 24 р.н. [NUMBER] (арк.спр.14) Відповідно до Звіту від 08.11.2015 р. № 246/11/2015 дійсна ринкова вартість транспортного засобу Daewoo Nexia, р.н. [NUMBER] складає 104457,60 грн., що перевищує 80% страхової суми, та ТЗ вважається конструктивно знищеним (арк.спр.17-31). Сума страхового відшкодування до виплати на підставі Страхового акту від 25.11.2015 р. № И-1102 складає 70% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку та становить 73 120,32 грн. (арк.спр.32) Зазначене страхове відшкодування виплачено Страхувальнику в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 26.11.2015 р. № 510 (арк.спр.33). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне положення закріплено в ст. 993 ЦК України. Таким чином, після виплати страхового відшкодування Страхувальнику, до Страховика (Позивача) перейшло право вимоги до відповідальної особи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», поліс АЕ/2551118 (арк.спр.32 - зворотній бік). Рішення Господарського суду м. Києва від 14.09.2016 р. у справі № 910/14028/16 стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ПрАТ СК «Інгосстрах» грошових коштів у розмірі 49500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. 10.02.2017 р. ПрАТ «СК «Провідна» перерахувало на користь ПрАТ «СК Інгосстрах» кошти в сумі 49 500,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що відповідало ліміту відповідальності страховика. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з приписами п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"передбачено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Таким чином, у відповідача [PERSON] виник обов'язок відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 23620,32 грн. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд критично ставиться до посилання [PERSON] на ненадання доказів досудового врегулювання спору позивачем як на підставу штучного створення для нього додаткових витрат, оскільки зазначене є правом, а не обов'язком позивача. Крім того, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу у підтвердження доводів викладених у відзиві та запереченнях, так само як й на спростування доводів позивача щодо розміру заподіяної шкоди. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 23620,32 грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди, виплаченим позивачем потерпілій особі і страховим відшкодуванням. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00грн..

Outcome: approved