Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кам'янець-Подільського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) "Довголіття" про поновлення на роботі на посаді ліфтера стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня ухвалення судового рішення про поновлення на роботі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що вона мала переважне право на залишення на роботі при скороченні посад ліфтерів. Вважає звільнення незаконним , просить поновити на роботі в зв'язку з незаконним звільненням. Після звільнення з роботи вона в 2013 році зверталась до суду з позовом про поновлення на роботі , однак в зв'язку з поганим станом здоров'я подала заяву про залишення позову без розгляду. Позивачка отримувала пенсію в зв'язку з третьою групою інвалідності , однак по досягненню 50 років в зв'язку опікою на над дитиною інвалідом перейшла на отримання пенсії за віком. Повідомлення про попередження про вивільнення її з роботи, направлене по пошті, отримувала. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що згідно рішення виконкому Кам'янець - Подільської міської ради від 28 березня 2013 року наказом Кам'янець-Подільського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) "Довголіття" було внесено зміни до штатного розпису та скорочено 2,5 одиниць ліфтерів з 4,5 штатних одиниць ліфтерів. Позивачка не мала переважного права на залишення на роботі при проведенні скорочення посад. Позивачка відмовлялась від отримання попередження про її звільнення , тому таке попередження за два місяці було направлено їй поштою. Питання про скорочення позивачки виносилось на засідання профспілкового комітету , який дав згоду на звільнення її з роботи. Заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу № 5 від 15 вересня 2005 року була прийнята на роботу в ТЦМСР «Довголіття» ліфтером. Наказом № 62 від 29 березня 2013 року було внесено зміни в штатний розклад Кам'янець-Подільського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) "Довголіття" та скорочено 2,5 одиниць ліфтерів з 4,5 штатних одиниць ліфтерів. 02 квітня 2013 року позивачці відповідачем було направлено лист за № 154 про попередження про наступне звільнення в зв'язку зі скороченням посади ліфтера. Профспілковий комітет Кам'янець-Подільського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) "Довголіття" на засіданні 23 травня 2013 року , протокол № 6 дав згоду на звільнення позивача з займаної посади в зв'язку з скороченням посади ліфтера. З даного протоколу вбачається, що на посадах ліфтерів працювало чотири працівника : [PERSON]., [PERSON], які залишились на роботі та [PERSON] з [PERSON], які підлягали звільненню. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Суд вважає, що всі працівники - ліфтери мали однакову кваліфікацію та продуктивність праці, оскільки виконували однакову роботу , а навантаження в роботі залежить від кількості викликів ліфта. З довідки Довжоцької сільської ради від 11 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] є одинокою. Крім того з довідки МСЕК , акт № 709 від 12 березня 2012 року [PERSON] є інвалідом третьої групи. З довідки ЖКП «Південь» від 05 червня 2014 року за № 620 вбачається, що сім'я [PERSON] складається з неї одної. З копії паспорта [PERSON], [INFO] вбачається, що вона має на утриманні доньку напівсироту - [PERSON], [INFO], якій на день звільнення позивачки виповнилось 15 років. Тобто в зв'язку з тим, що дитині [PERSON] виповнилось 15 років, на [PERSON] не поширюються вимоги ч. 3 ст. 184 КЗпП України в частині заборони звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років. Тому суд вважає, що [PERSON] мала переважне право на залишення на роботі. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали і просили відмовити в задоволенні позову також і в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Також відповідач подав суду заяву від 02 червня 2014 року за № 01-11/341 про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З копії трудової книжки позивачки вбачається, що вона була звільнена з роботи 03 червня 2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивачка пропустила строк позовної давності , суд вважає, що в задоволенні позову про поновлення на роботі слід відмовити. З довідки Кам'янець-Подільського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) "Довголіття" від 10 червня 2014 року вбачається, що середньомісячний заробіток позивачки становив 1760 гривень 15 коп. Враховуючи. позивачу відмовлено в задоволенні позову про поновлення я на роботі, то не підлягає задоволенню позов про стягнення середньомісячного заробітку. З дня звільнення позивача з роботи 03 червня 2013 року по день ухвалення рішення - 12 червня 2014 року минуло більше чим один рік, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України суд вважає , що позов в частині стягнення середньомісячного заробітку за дванадцять місяців в сумі 21121 гривні 80 коп.( 1760 гривень 15 коп. х 12 місяців) не підлягає задоволенню. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то з позивачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved