Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області з позовною заявою до відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд: стягнути з відповідачів солідарно на її користь аліменти в розмірі 5000(п`яти тисяч гривень) грн. щомісяця, або в розмірі 50% від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. За рішенням суду 29.12.2011 року відповідачі були позбавлені батьківського піклування, а її як сироту передали під опіку бабусі. Батьки не допомагали позивачці у дитинстві, не проявляли до неї жодної ініціативи. На даний час позивачка є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Запорізькому національному університеті на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Їй відомо, що батьки офіційно працюють та одержують заробітну плату, у зв`язку з чим мають змогу їй допомогти, оскільки позивач на даний час потребує матеріальної допомоги, хоч вона і навчається на державні кошти але книжки, одежу, харчування та проживання вона не взмозі потягнути на мізерну стипендію. Оскільки відповідачі на даний час офіційно працюють, мають регулярний дохід, просить стягнути аліменти в розмірі 50% від сіх видів заробітку відповідачів або у твердій грошовій сумі. Ухвалою судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Комишньої Н.І. від 13.04.2020 р. провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 12.05.2020 р. (а.с.19). 15.07.2020 року згідно наказу №47 від 15.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі складу суду в зв`язку зі смертю. Розпорядженням керівника апарату Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області №381 від 25.08.2020 р., призначено повторний автоматичний розподіл справи (а.с.42). Ухвалою судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В.В. від 28.08.2020 р. справу прийнято до свого провадження, та призначено її до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (без виклику) сторін, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. (а.с.44). Відповідач [PERSON] про слухання справи повідомлялися належним шляхом направлення за місцем реєстрації поштової кореспонденції, яка повернулася до суду 01.09.2020 року з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Відповідач [PERSON] про слухання справи повідомлялися належним шляхом направлення за останній відомим місцем проживання поштової кореспонденції, яка повернулася до суду 02.09.2020 року з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву відповідач не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області про судовий розгляд повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається розписка. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку ти, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] є донькою відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданим 06.12.2001 року Великознам`янською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с.5). Заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29.12.2011 року по справі №2-957/2011 позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні до дитини [PERSON] , [INFO] .. Передано малолітню [PERSON] опікуну [PERSON] (а.с.3). Згідно довідок факультету соціології та управління Запорізького національного університету №190151 від 09.09.2019 р., №190207 від 27.05.2020 р. [PERSON] є студентом першого курсу факультету соціології та управління за спеціальністю політологія/бакалаври, форма навчання денна/держзамовлення, а отже не має можливості працювати та самостійно себе утримувати. Згідно довідки про доходи Запорізького національного університету №17-61/136-3 від 26.05.2020 р. позивач [PERSON] бакалавр сирота на держзамовленні факультету соціології та управління отримала стипендію з 1 вересня 2019 по 30 квітня 2020 року 30753,32 грн.. Згідно інформації №190/29/2-30 від 18.06.2020 філії "Кам`янсько-Дніпровська" ТОВ СП "НІБУЛОН" [PERSON] працює у філії на посаді механізатора комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах, його оклад складає 5650,00 грн.. Інформація про дохід відповідача [PERSON] у матеріалах справи відсутня. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим вимагають матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони мають можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Згідно до ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. При цьому обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Якщо обов`язок по утриманню не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за позовною заявою (абз.4 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 p.). Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зазначена норма передбачає, що суд самостійно визначає розмір аліментів, який вважає необхідним призначити на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання при цьому суд повинен обов`язково врахувати вимоги можливість надання такого утримання другим з батьків. При цьому при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, судом положення ч.2 ст.182 СК України - не застосовується, тому мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина - законом не встановлюється. Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. Доказів наявності домовленості щодо розміру матеріальної допомоги позивачу - судом не встановлено. Докази укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, відповідно до ст.190 СК України - в матеріалах справи відсутні. Згідно абз. 1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною саме з навчанням. При цьому, згідно положень ч.1 ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен з`ясувати і можливість надання відповідачем допомоги на утримання своєї повнолітньої доньки на навчання, а також наявність інших вищезазначених підстав, з яких випливає, у тому числі і можливий розмір аліментів. Фактично позивачка не визначила у позовній заяві в якій формі бажає отримувати аліменти - твердій грошовій сумі чи частки від доходів, просила суд стягнути з відповідачів солідарно на її користь аліменти в розмірі 5000 (п`яти тисяч гривень) грн. щомісяця, або в розмірі 50% від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Відповідач [PERSON] працює в філії "Кам`янка-Дніпровська" ТОВ СП "НІБУЛОН" з окладом 5650,00 грн., інші джерела доходів відповідач суду не надано. Інформація про доходи відповідачки [PERSON] суду не надана. В той же час, суд зазначає, що відповідачі є особами працездатного віку, про наявність обставин, які є підставами для звільнення їх від обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання у суду невідомо. Крім того, судом враховується також, що і позивач має дохід який сплачується позивачу Запорізьким національним університетом де вона отримує стипендію, яка за навчальний рік склала 30753,32 грн., проте дійсно потребує матеріальної допомоги в період навчання, вік позивача відповідає встановленим законом обмеженням, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З аналізу наданих суду доказів та зазначених вище норм матеріального права, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який просить позивач стягнути з відповідачів солідарно у розмірі 5000,00 грн. або 50% від усіх видів заробітку підлягає зменшенню, оскільки позивачем не доведено суду належними, допустимими та достатніми доказами, що такий розмір є необхідним, при цьому розрахунку з якого позивач виходив визначаючи такий розмір аліментів - суду позивачем надано не було. Отже, на думку суду, враховуючи вищевикладене, достатнім та справедливим розміром витрат пов`язаних з навчанням позивача, який підлягає щомісячному стягненню з відповідачів буде розмір 1200,00 грн. з кожного починаючи з 10.03.2020 року та до закінчення [PERSON] навчання, за умови, що вона буде продовжувати навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років тобто до [INFO] (включно). Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за судовим рішенням не є незмінним та може бути згодом збільшений, або зменшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України). Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Частиною 6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, також, положення п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривні 80 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial