Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.10.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6772148518, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 12 368,75 грн. Між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20190626 ВІД 26.06.2019 року у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК`ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами вказаними в Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Згідно п. 1.2 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі Портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до відповідача у сумі 28 122,99 грн., з яких :12 101,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2223,44 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7 613,74 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 6 184,38 грн. - сума заборгованості за пенею. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280-289 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10.10.2017 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та відповідачем укладено кредитний договір № 6772148518, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 12 368,75 грн. 26.06.2019 року між ТОВ "ФК"ЦФР" та ТОВ "ФК" "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги "№ 20190626, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14.07.2017 р. ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 122,99 грн. Відповідач користувався кредитними коштами, однак заборгованість по кредиту не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 28 122,99 грн., з яких: 12 101,43 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2223,44 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7 613,74 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 6 184,38 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення про повернення кредитних коштів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі - судовий збір в сумі 2 102,00 грн.

Outcome: approved