Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

17.09.2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення сином повноліття. Також просила збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/1097/15-ц від 07.05.2015 року, та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Рішення суду в межах суми стягнення за один місяць просила допустити до негайного виконання. В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем з червня 2012 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 23.04.2015 року сторони шлюб розірвали. За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/1097/15-ц від 07.05.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього спільного старшого сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач сплачує вказані кошти, однак не в повному обсязі та цієї суми не вистачає для належного забезпечення дітей. Позивач не взмозі забезпечити дітям належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Позивачу відомо, що відповідач має стабільний, регулярний дохід, працює в ТзОВ «Новофарм-Біосинтез» на посаді пакувальника, а тому може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO], та на утримання сина [PERSON] , [INFO], в більшому розмірі. Однак в добровільному порядку цього не здійснює. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів та про збільшення розміру аліментів. Сторони в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві позивач просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Просить врахувати, що має на утриманні ще одну дитину сина [PERSON] , [INFO] , на якого також за рішенням суду проводиться стягнення аліментів (а.с. ). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони є батьками малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7). Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебувають на повному її утриманні (а.с. 3,4). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2019 року - 1626 грн., з 01.07.2019 року - 1699грн., з 01.12.2019 року - 1779 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2019 року - 2027 грн., з 01.07.2019 року - 2118 грн., з 01.12.2019 року - 2218 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Щодо позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягуваних на утримання сина [PERSON] , [INFO], то суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання сина у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, оплату комунальних послуг. Крім того, утримання хлопчика вимагає більших матеріальних затрат, оскільки він має незадовільний стан здоров`я, користується пільгами для дитини-інваліда (а.с. 9). Також судом встановлено, що з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , якого [PERSON] має утримувати в силу положень закону (а.с. ). Одночасно при постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, працевлаштованим, отримує регулярний дохід, позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в мінімальному розмірі визначеному законодавством, а тому має можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення та збільшення розміру стягуваних аліментів. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу, тому суд вважає доцільним визначити стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, що аліменти на одну дитину можуть стягуватись в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки на виконанні перебуває виконавчий лист по справі № 285/1097/15-ц, а дане рішення суду в частині збільшення розміру аліментів набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги підстав для негайного виконання рішення суду немає. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Однак, відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO], потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 17.09.2019 року. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO], в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави за дві позовні вимоги.

Outcome: partial