Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати свого сина [PERSON] недієздатним. Заяву обгрунтувала тим, що починаючи з 1997 року син перебував на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом "хронічний алкоголізм". З 2007 року знаходиться на обліку у лікаря-психіатра в Київському міському психоневрологічному диспансері №1 з діагнозом "органічне ураження головного мозку змішаного генезу (судинного-інтоксикаційного), психоорганічний синдром з вираженими змінами особистості по емоційно-нестійкому типу, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням". У зв'язку з вчиненням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 185 КК України, до [PERSON] застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації по психіатричного закладу з посиленим наглядом. Відповідно до постанови Васильківського міськрайсуду від 27.02.2015 р. вказаний примусовий захід замінений на примусове лікування у відділенні зі звичайним режимом спостереження. В подальшому на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 08.09.2015 р. замінений на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. З 19.12.2015 р. перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні №23 Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонної допомоги і контролю, не може здійснювати потреби своєї життєдіяльності. У судовому засіданні [PERSON] заяву про визнання сина недієздатним підтримала. Пояснила, що за висновками лікарів син не може адаптуватись в соціумі, небезпечний для суспільства, оскільки неадекватно реагує на жінок, навіть на дівчат. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Отрош В.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Крім того, 13.06.2016 р. подала до суду подання, в якому просила встановити опіку над [PERSON], та призначити йому опікуна в особі [PERSON], яка являється двоюрідною сестрою останнього. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила визнати свого двоюрідного брата недієздатним, у зв'язку з тяжким психічним захворюванням. Зазначила, що бажає бути опікуном останнього, оскільки заявник [PERSON] через свій похилий вік та стан здоров'я не зможе виконувати обов'язки опікуна, вони мають намір оформити його до інтернату, правові наслідки встановлення опіки та призначення опікуном над особою визнаною недієздатною їй відомі та зрозумілі. Прокурор Іванова О.П. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, заяву з урахуванням висновку КМЦСПЕ №244 від 29.03.2016 р. підтримала та просила визнати [PERSON] недієздатним. Посилаючись на вимоги ст.ст. 58, 62 ЦК України просила у задоволенні подання органу опіки та піклування про призначення опікуна відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). На час відкриття провадження по справі ( і на час розгляду справи) знаходиться в ТМО «Психіатрія». Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON] (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 2007 р. знаходиться на обліку у лікаря-психіатра в Київському міському психоневрологічному диспансері №1 з діагнозом " органічне ураження головного мозку змішаного генезу (судинного-інтоксикаційного), психоорганічний синдром з вираженими змінами особистості по емоційно-нестійкому типу, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням". За постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2010 р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 185 КК України, застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом (а.с. 11). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.09.2015 р. змінено [PERSON] примусовий захід медичного характеру з госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним режимом нагляду на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку (а.с. 13-14). У період з 20.03.2015 р. по 19.09.2015 р. та з 31.10.2015 р. по 12.12.2015 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у Територіальному медичному об'єднанні "Психіатрія" у м. Києві, що підтверджується медичною карткою стаціонарного хврого №1923 ТМО "Психіатрія" у м. Києві. Крім того, згідно довідки ТМО "Психіатрія" у м. Києві від 18.01.2016 р. [PERSON] з 19.12.2015 р. перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні №23 вказаного закладу (а.с. 10). З висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №244 від 29.03.2016 року вбачається, який проводився на підставі ухвали Подільського райсуду м.Києва, що у [PERSON] виявлені виражені зниження інтелектуально-мнестичної функції, виражені зміни особистості емоційно-нестійкого типу на тлі ознак, які характерні для органічного ураження головного мозку, порушення критичної та прогностичної здатності, що призводить до соціальної та побутової неспроможності останнього. Вищезазначена психопатологічна симптоматика, з урахуванням анамнестичних даних, відповідає діагностичним критеріям органічного ураження головного мозку поєднаного (судинног-інтоксикаційного) генезу з вираженим психоорганічним синдромом - F 07.9; за своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки (а.с. 45-47). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №244 від 29.03.2016 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому в цій частині підлягають задоволенню. Щодо подання органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про прийняття якого наполягала представник органу опіки та піклування, слід зазначити наступне. Так, відповідно до вимог ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним" №3 від 28.03.1972 р., рішення суду в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним повинно відповідати вимогам ст.203 ЦПК України. В резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Вирішення інших питань (наприклад, про призначення опікуна або піклувальника) до компетенції суду не входить. Після набрання рішенням законної сили суд повинен надіслати копію його органові опіки та піклування для призначення опікуна або піклувальника, а також у разі потреби надіслати копію рішення за місцем роботи чи проживання особи, визнаної обмежено дієздатною, для організації і здійснення контролю за її поведінкою. Частиною 1 ст. 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Крім того, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999 р., опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п'ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Судом також враховується положення п. 2.4 Правил опіки та піклування , відповідно до якого рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту , коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки та піклування. Отже, з своє рішення орган опіки та піклування приймає не пізніше ніж у місячний термін після набрання законної сили рішення суду про визнання особи недієздатною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, яке подано до даної заяви, є передчасним, оскільки рішення органу опіки та піклування про встановлення опіки за заявою [PERSON] прийнято ще 29.04.2016р., до прийняття рішення про визнання особи недієздатною. А тому з цих підстав суд відмовляє в задоволенні подання. Крім того, слід зазначити, що опіка встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). На підставі викладеного,

Outcome: approved