Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

В серпні 2014 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в якому вказувало, що 27 серпня 2012 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту №2000605577. Відповідно до договору банк надав останній на придбання металопластикових виробів та внесення страхового платежу кредитні кошти в загальному розмірі 12 760 грн. на строк до 27 грудня 2013 року, а відповідачка зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частинами згідно графіку отриманих в кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту, вносити щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 319 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останньої на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість, а також неустойку. 18 грудня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу №18/12/2013 за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №2000605577 від 27 серпня 2012 року. Позичальник взяті на себе зобов'язання жодному з кредиторів належним чином не виконала в зв'язку з чим станом на 24 липня 2014 року її заборгованість перед позивачем складає 8 659,30 грн., в тому числі: - залишок заборгованості по кредиту - 6 521,72 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,35 грн.; - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту - 2 137,23 грн. Крім цього 20 листопада 2012 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту №2001541094. Відповідно до договору банк надав останній на придбання металопластикових виробів кредитні кошти в загальному розмірі 22 250 грн. на строк до 20 листопада 2014 року, а відповідачка зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частинами згідно графіку отриманих в кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту, вносити щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 556,25 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останньої на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість, а також неустойку. 24 березня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу №24/03/2014 за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №2001541094 від 20 листопада 2012 року. Позичальник взяті на себе зобов'язання жодному з кредиторів належним чином не виконала в зв'язку з чим станом на 24 липня 2014 року її заборгованість перед позивачем складає 22 256,32 грн., в тому числі: - залишок заборгованості по кредиту - 16 690,50 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,26 грн.; - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту - 5 564,56 грн. Вказану заборгованість та судові витрати ТОВ "ОТП Факторинг Україна" просило стягнути з [PERSON] на свою користь в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте в надісланій на адресу суду заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підтримує в повному обсязі, проте на відшкодування судових витрат не претендує в зв'язку з добровільною оплатою відповідачкою цих коштів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проте вказувала на добровільне відшкодування нею понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 27 серпня 2012 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту №2000605577. Відповідно до договору банк надав останній на придбання металопластикових виробів та внесення страхового платежу кредитні кошти в загальному розмірі 12 760 грн. на строк до 27 грудня 2013 року, а відповідачка зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частинами згідно графіку отриманих в кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту, вносити щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 319 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останньої на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість, а також неустойку. 18 грудня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу №18/12/2013 за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №2000605577 від 27 серпня 2012 року. Крім цього 20 листопада 2012 року між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту №2001541094. Відповідно до договору банк надав останній на придбання металопластикових виробів кредитні кошти в загальному розмірі 22 250 грн. на строк до 20 листопада 2014 року, а відповідачка зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення частинами згідно графіку отриманих в кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту, вносити щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 556,25 грн. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останньої на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість, а також неустойку. 24 березня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу №24/03/2014 за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №2001541094 від 20 листопада 2012 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з нарахованими процентами, внести інші платежі, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З моменту укладення договору факторингу та отримання відповідного повідомлення боржник зобов'язаний виконати відступлене грошове зобов'язання на користь фактора. До фактора, як нового кредитора, переходять права клієнта, як первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов'язання за кредитними договорами жодному з кредиторів належним чином не виконала, в той же час про заміну кредитора в зобов'язаннях належним чином повідомлена. Станом на 24 липня 2014 року її заборгованість перед позивачем за кредитним договором №2000605577 від 27 серпня 2012 року складає 8 659,30 грн., в тому числі: - залишок заборгованості по кредиту - 6 521,72 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,35 грн.; заборгованість по комісії за обслуговування кредиту - 2 137,23 грн. Станом на 24 липня 2014 року її заборгованість перед позивачем за кредитним договором №2001541094 від 20 листопада 2012 року складає 22 256,32 грн., в тому числі: - залишок заборгованості по кредиту - 16 690,50 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,26 грн.; - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту - 5 564,56 грн. Заборгованість в такому розмірі повністю підтверджена матеріалами справи, зокрема детальним (помісячним) розрахунком боргу. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи позивача щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачкою вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом або договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань, а тому на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України встановлена заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, як кредитора, в повному обсязі. Проте, оскільки відповідачка добровільно відшкодувала позивачу понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, а тому суд не вбачає підстав для їх розподілу.

Outcome: approved