Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

07 липня 2020 року позивачка - [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Лиманської міської ради про визнання незаконними дій Лиманської міської ради, вчинених 21 лютого 2019 року з приводу внесення земельної ділянки № [NUMBER] до списку на дозвіл фермерському господарству "Меркурій" розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду на території Лиманської міської ради та стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Позовні вимоги мотивувала наступним. [PERSON] є власником сертифікату серії [NUMBER] на земельну ділянку (пай) на землях колективної власності колишнього КСП «Дружба». Успадковану нею земельну ділянку № [NUMBER] до 2018 року незаконно займав гр. [PERSON] з 2015 по 2017 рік включно. В січні 2018 р. [PERSON] запропонував укласти з ним договір на підставі сертифікату, але отримав відмову і договір оренди строком на 7 років [PERSON] уклала з іншим фермером. Починаючи з 2015 року позивачка неодноразово зверталась до Лиманської міської ради стосовно виділення в натурі належної земельної ділянки № [NUMBER] площею 5,1173 га, але отримувала на протязі 4 років відмови у зв`язку з відсутністю на це повноважень міської ради. У 2015 р. [PERSON] уклала договір із землевпорядником на виготовлення технічної документації із землеустрою на ділянку № [NUMBER] , але через відмову відповідача надати дозвіл на її виготовлення, договір не виконувався. У лютому 2019 році землевпорядник повідомив позивача, що у Лиманської міської ради з`явились повноваження надавати рішення з дозволами власникам сертифікатів на виготовлення технічної документації із землеустрою. [PERSON] подала заяву до Лиманської міської ради і 18.04.2019 року отримала рішення з дозволом на виготовлення технічної документації із землеустрою на належну їй земельну ділянку № [NUMBER] . Землевпорядник почавши роботу стосовно складання документів, 06.05.2019 р. повідомив позивачку, що гр. [PERSON] , який незаконно використовував земельну ділянку з 2015 року по 2017 рік включно, повторно зайняв ділянку № [NUMBER] . Внаслідок нервового стресу позивачка захворіла, втратила сон і постійно приймала ліки. Зважаючи, що через незаконні дії відповідача позивачка зазнала страждань, просить суд стягнути з відповідача 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідач, представник Лиманської міської ради по довіреності Косик Я.І. , не погодившись із позовом у встановлений судом строк подала суду відзив, в якому зазначила, що 18.01.2019 року (за вх.№ 827) голова фермерського господарства "Меркурій" [PERSON] звернувся з клопотанням до Лиманської міської ради про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 151,00 га, відповідно до додатку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду строком на 15 (п`ятнадцять) років на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП "Дружба". У вказаному клопотанні, серед іншого, зазначено земельну ділянку за № [NUMBER] та у додатку до клопотання - викопіюванні зі схеми землеустрою та техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, - позначено місце розташування земельної ділянки № [NUMBER] . Нанесені межі земельної ділянки № [NUMBER] , відповідно до викопіювання, визначені як межі невитребуваних земельних часток (паїв). Рішенням Краснолиманської міської ради від 21.02.2019 р. № 7/61-2982 «Про надання фермерському господарству «Меркурій» дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба» надано дозвіл на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 151,00 га, відповідно до додатку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду строком на 15 (п`ятнадцять) років на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП "Дружба". Враховуючи, що заявником - фермерським господарством «Меркурій», дотримано вимоги земельного законодавства щодо клопотання та доданих до нього документів, перелік яких є вичерпним, і, в свою чергу, у Лиманської міської ради не було жодної з підстав, наведених у частині третій ст.123 ЗК України, для відмови фермерському господарству «Меркурій» у наданні дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо земельних ділянок, зазначених у клопотанні заявника. 18.04.2019 року рішенням Лиманської міської ради Донецької області №7/63-3327 позивачці було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 5.1173 га для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба». Разом з тим, рішенням Лиманської міської ради від 21.06.20219 №7/65-3671 затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) фермерському господарству "Меркурій" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лиманської міської ради відповідно до переліку, наведеного у додатку до рішення. Так, у Переліку земельних ділянок (додаток до рішення Лиманської міської ради від 21.06.2019року №7/65-3671, зазначено 30 земельних ділянок, серед яких пай № [NUMBER] з кадастровим номером "423084300:07:000:0652 загальною площею 5,1170 га, відсутній, тобто технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки з вказаним кадастровим номером затверджена не була. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що після отримання в листопаді 2019 р. доказів позивачка довідалась про домовленість між Лиманською міською радою, а саме заступника голови ради Фесенко В.П. і депутатом ради [PERSON] стосовно ділянки № [NUMBER] . Незаконність дій відповідача підтверджується наступними доказами: клопотанням власника фермерського господарства «Меркурій» [PERSON] стосовно ділянки № [NUMBER] на виготовлення технічної документації, яку мав перевіряти Фесенко В.П. ; рішенням Лиманської міської ради від 21.02.19 р., яким було дозволено [PERSON] зробити технічну документацію на ділянку № [NUMBER] ; клопотання власника фермерського господарства «Меркурій» [PERSON] стосовно ділянки № [NUMBER] про затвердження на неї технічної документації. Також, позивачкою зазначено, що відповідач не мав права включати належну їй земельну ділянку № [NUMBER] до списку на дозвіл фермерському господарству "Меркурій" розробити технічну документацію із землеутрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду на території Лиманської міської ради, оскільки ділянка № [NUMBER] вже перебувала в оренді за договором укладеним позивачкою з фермерським господарством «Провінція», який було зареєстровано виконавчим комітетом Лиманської міської ради 10 квітня 2018 року, про що в книзі реєстрації договорів оренди на земельну частку вчинено запис № 2. У вересні 2019 року позивач зверталася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Лиманської міської ради Донецької області про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, втім ухвалою судді від 16.09.2019 року у відкритті провадження було відмовлено, оскільки справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. На теперішній час позивач не бажає визнати незаконним та скасувати рішення Лиманської міської ради від 21.02.2019 року, втім вважає дії Лиманської міської ради від 21.02.2019 року щодо внесення земельної ділянки № [NUMBER] до списку на дозвіл фермерському господарству "Меркурій" розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду на території Лиманської міської ради незаконними та просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., заподіяну його незаконними діями. Представник відповідача по довіреності Шуляченко І.А. просила у задоволенні позову відмовити повністю. Суду пояснила, що будь-яке порушення особистого немайнового, майнового права або інтересу [PERSON] рішення Лиманської міської ради від 11.02.2019 р. № 7/61-2982 «Про надання фермерському господарству - Меркурій» дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП "Дружба" - не спричинило, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконними дій Лиманської міської ради 21.02.2019 р. про внесення земельної ділянки № [NUMBER] до переліку земельних ділянок, на які дозволено фермерському господарству "Меркурій" розробити технічну документацію із землеустрою - є безпідставними. Рішення Лиманської міської ради від 21 лютого 2019 року № 7/61-2982 на даний час є чинним і предметом оскарження в судовому порядку не було. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до статті 2 вказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з ч. 1-2 ст. 3 цього Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Судом встановлено, що згідно сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] на підставі рішення Краснолиманської міської ради народних депутатів від 11 червня 1997 року № 278 отримав право на землі колективної власності колишнього КСП «Дружба» (а.с.8). Після смерті [PERSON] право на землю успадкував його син - [PERSON] , який помер [INFO] . Починаючи з 2015 року, маючи намір оформити право власності [PERSON] - вдова [PERSON] , неодноразово зверталася з приводу надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, до Краснолиманської міської ради, Лиманської міської ради, обласної державної адміністрації, тощо. Проте, всі її звернення на протязі 2015-2019 років були залишені без задоволення. Вимогами ст. 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Проте, вказані результати розгляду її звернень, [PERSON] в судовому порядку не оскаржувала. Маючи право на укладення договору оренди землі, при наявності сертифікату на право на земельну частку (пай), до виділення їй в натурі земельної ділянки 06 квітня 2018 року [PERSON] уклала з фермерським господарством «Провінція» договір оренди земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства площею 4,92 умовних кадастрових гектар вартістю 133649 грн. (а.с.16-18). Вказаний договір було зареєстровано виконавчим комітетом Лиманської міської ради 10 квітня 2018 року, про що в книзі реєстрації договорів оренди на земельну частку вчинено запис № 2 (а.с.16-18). В порядку встановленому Законом, 21 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Лиманської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 5,1173 га, розташовану в с.Рубці Лиманського району Донецької області для сільськогосподарського призначення для подальшої передачу її у власність (а.с.90). Рішенням Лиманської міської ради від 18.04.2019 року № 7/63 -3327 «Про надання громадянці [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба» позивачці надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 5,1173 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лиманської міської ради, землі колишнього КСП «Дружба» (а.с.89) Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 28.05.2019 року земельна ділянка з кадастровим номером 1423084300:07:000:0652 площею 5.1173 гектарів належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.230). Підсумовуючи наведене, суд зазначає що на теперішній час [PERSON] , вдова [PERSON] , є єдиним власником земельної ділянки на території с.Рубці Краснолиманського району Донецької області, яку успадкувала на підставі свідоцтва про спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори 08 травня 2015 року за реєстровим номером № 2-1769. З приводу незаконності дій Лиманської міської ради від 21.02.2019 року щодо включення земельної ділянки № [NUMBER] до списку на дозвіл фермерському господарству "Меркурій" розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з подальшою передачею їх в оренду, суд зазначає наступне. Ст. 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч. 3). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться. Власник порушеного права може скористатися певним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частина друга статті 16 Цивільного кодексу України передбачає серед способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. А також вказує, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права й обов`язки безпосередньо виникають, зокрема, з актів органів місцевого самоврядування (частина четверта статті 11 ЦК України). Отже, рішення цих органів можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово констатувала, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин можна оспорювати з погляду його законності, а вимогу про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядати за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За результатами вивчення матеріалів цивільної справи та аналізу норм діючого законодавства, зважаючи, що рішення Лиманської міської ради від 21.02.2019 року № 7/61-2982 позивачка не оскаржувала і не має наміру оскаржувати, судом не встановлено факту порушення особистих прав позивачки, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний нею спосіб - шляхом визнання дій незаконними. Відтак підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає.

Outcome: dismissed