Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

ТОВ «Агро-Регіон Любар » звернулось в суд з позовом до [PERSON] та СФГ «Едельвейс» про визнання недійсним договору оренди землі належної [PERSON] земельної ділянки загальною площею 1,8350 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Юрівської сільської ради, Любарського району, Житомирської області, із скасуванням рішення державного реєстратора Мазуренко Ю.П. РС Любарського РУЮ Житомирської області про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди ділянки загальною площею 1,8350 га. кадастровий номер:[NUMBER]), мотивуючи свої вимоги тим, що такий правочин укладений в порушення вимог чинного законодавства, адже між [PERSON], правонаступником якого є відповідач, та позивачем ще 20.08.2011 року був укладений договір оренди, строком дії на 10 років, на цю ж саму земельну ділянку, а тому укладення орендодавцем нового договору оренди із іншою юридичною особою до закінчення дії правовідносин із ТОВ «Агро-Регіон Любар » призвело до порушення прав початкового орендаря і є порушенням чинного законодавства. У судовому засіданні представник позивача Олійник М.Ю. підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві та додав, що існує два договори оренди однієї земельної ділянки, що заборонено чинним законодавством. Перед зверненням до суду намагались укласти мирову угоду з СФГ «Едельвейс», однак останні не захотіли, а тому звернулись до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити та стягнути з відповідача СФГ «Едельвейс» судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Сусловець В.М. підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві та додав, що був укладений договір оренди з [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON], який не розуміючи чи не знаючи правомірності своїх дій уклав договір оренди з СФГ «Едельвейс». На сьогоднішній день [PERSON] уклав з позивачем додаткову угоду та отримав орендну плату та має намір співпрацювати з ними. В судовому засіданні представник позивача Харчишин Д.В. підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача СФГ «Едельвейс» Куліков М.І. у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що після смерті [PERSON] його спадкоємець [PERSON] був вправі розпорядитися спадковим майном на свій розсуд. Не пам'ятає чи використовувалась вищевказана земельна ділянка ТОВ «Агро-Регіон Любар» на момент укладення договору оренди [PERSON] і СФГ «Едельвейс». Щодо вирішення по суті позовних вимог то при наданні суду пояснень покладався на розсуд суду, а в судових дебатах просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача реєстраційної служби Любарського РУЮ у судове засідання не з'явився, надавши суду письмові пояснення та поклався на розсуд суду при вирішенні вказаного спору між сторонами, а справу просив розглядати у відсутності їх представника. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Любарському районі у судове засідання не з'явився, надавши суду листи в яких не заперечують проти задоволення вимог заявника та просив розглядати справу за відсутності представника відділу. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", тощо. Відповідно до змісту ст.ст. 202, 203, 792 ЦК України, ст. 93 ЗК України, ст.ст. 13-15 Закону України "Про оренду землі" договір оренди земельної ділянки повинен бути укладений належними особами, що мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямований на набуття цивільних прав та обов'язків за взаємною згодою сторін, містити всі істотні умови, що вказані у ст.15 ч.1 Закону України "Про оренду землі", укладатись виключно у письмовій формі, підписаний обома сторонами, відповідати волевиявленню та внутрішній волі учасників даного правочину. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. 20 серпня 2011 року між ТОВ «Агро-Регіон Любар» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,8350 га., кадастровий номер [NUMBER] яка розташована на території Юрівської сільської ради, Любарського району, строком на 10 років. Даний договір оренди було зареєстровано Любарським районним відділом ДЗК за № 1823100040001008 від 29.03.2012 року. Додаткова Угода до договору оренди землі від 20.08.2011 року укладена 14.01.2016 року вказує, що [PERSON] та ТОВ «Агро-Регіон Любар» пролонгували строк дії вищевказаного договору строком на 10 років до 14.01.2026 року, вирішивши внести певні зміни визначені ними в додатковій угоді, а в решті зміст договору оренди земельної ділянки від 20.08.2011 року сторони вирішили залишити без змін. Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України. Ці ж положення передбачені ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до п. 2 "Порядку державної реєстрації договорів оренди землі", затвердженого постановою Кабміну від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Договір пройшов державну реєстрацію в установленому порядку (державна реєстрація договору оренди є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення правових відносин сторін), протягом тривалої дії укладеного правочину ніхто із сторін в установленому порядку не ставив питання про визнання укладеного договору недійсним або ж про його припинення (розірвання) в порядку ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, ст. 31 Закону України "Про оренду землі", а тому вказаний вище договір наразі є чинним. Після смерті [PERSON], [PERSON] прийняв спадщину в установленому порядку на належну померлій земельну ділянку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22256139 від 28.05.2014 року. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а ст.31 Закону України "Про оренду землі" не передбачає припинення договору оренди у випадку смерті орендодавця. Відповідно ж до положень ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Виходячи із вказаних положень законодавства, укладені фізичною особою договора оренди є обов'язковими і для спадкоємця померлого. Незважаючи на існування договірних відносин між ТОВ «Агро-Регіон Любар» та [PERSON], правонаступником якої є [PERSON], з приводу земельної ділянки загальною площею 1,8350 га. з кадастровим номером [NUMBER], 30.05.2014 року [PERSON] та СФГ «Едельвейс» уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], інформацію щодо якого Реєстраційною службою Любарського РУЮ у Житомирській області було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто предметом договору стала одна і та ж сама земельна ділянка, яка перебувала наразі в оренді ТОВ «Агро-Регіон Любар» і не була вільною. Таким чином, укладення між [PERSON] та СФГ «Едельвейс» такого договору перешкоджає ТОВ «Агро-Регіон Любар», як первісному орендарю, користуватися орендованим майном відповідно до чинного законодавства та умов укладеного раніше правочину, адже згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди-це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. При цьому орендодавець зобов'язаний не вчиняти будь-яких дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (ст. 24 Закону України "Про оренду землі"), а орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди (ст. 25 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Стаття 27 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону і він в установленому законом порядку має право на усунення перешкод у користуванні нею, а згідно ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Стаття 203 ч. 1 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити нормам цивільного законодавства, а порушення даного положення є згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою для визнання такого правочину недійсним. Відповідно до ч.3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Отже, укладений між [PERSON] та СФГ «Едельвейс» договір оренди земельної ділянки від 30.05.2014 року не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому його слід визнати недійсним з моменту укладення. Відповідно до ст.26 ч. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з огляду на визнання вказаного договору оренди недійсним підлягає скасуванню державна реєстрація прав СФГ «Едельвейс» на належну [PERSON] земельну ділянку. Аналізуючи зібрані по справі докази та належна їх оцінка дають підстави суду зробити висновок про те, що стороною позивача доведено належними та допустимими доказами ті обставини, що при укладенні оспорюваного договору оренди землі не було додержано вимог, встановлених ч .1-3,5,6 ст. 203 ЦК України . Зважаючи на задоволення позову та позицію представників позивача, у порядку відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору на користь ТОВ «Агро-Регіон Любар» слід стягнути з СФГ «Едельвейс» 2436,00 грн. понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved