Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] та до ПАТ "Українська страхова компанія" Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі відповідачі), з вимогами: стягнути солідарно з них на свою користь завдані матеріальні збитки в розмірі 71754,90 грн; витрати на проведення експертної оцінки вартості відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля в сумі 3500,00 грн; судовий збір. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. Відповідач [PERSON] , 29.11.2019 о 13:50 год., на автодорозі Київ-Чоп 530 км+100 м, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ 210 порушив п. 1.20 та 1.13 ПДР, а саме не надавши перевагу в русі автомобілю RENAULT MASTER, здійснив з ним зіткнення, в результаті чого відбувся інерційний рух автомобіля MERCEDES-BENZ, який привів до його зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби було пошкоджено. Даний факт підтверджується постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 17.12.2019 (справа №136/2221/19), відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Автомобіль марки RENAULT MASTER, належить [PERSON] на праві приватної власності. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно Полісу ОСЦВ №ЕР-182464615 застраховано у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивачем вчасно була подана заява про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику. 27.12.2019 [PERSON] отримав повідомлення про виплату №10391 від ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно якого позивачу мала бути здійснена страхова виплата по події від 29.11.2019 в сумі 98000,00 грн. Згодом вищезгадана сума була сплачена позивачу, проте розмір страхової виплати його не влаштовував, а тому позивач звернувся до ТзОВ «Експертиза» для проведення автотоварознавчого дослідження та встановлення реальної вартості відновлювальних робіт. 29.12.2019 судовим експертом складено висновок, в якому встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 12.12.2019, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 474283,57 грн. Ринкова вартість автомобіля, згідно вказаного висновку (з урахуванням зносу) становить 169754,90 грн. В позові позивачем зазначено, що станом на сьогоднішній день йому сплачено страхове відшкодування в сумі 98000,00 грн. Беручи до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження, невідшкодованими залишились 71754,90 грн, виходячи з розрахунку: 169754,90 грн вартість матеріального збитку - 98000,00 грн фактично сплачена сума страхового відшкодування. Такі обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом з вимогами про стягнення з відповідачів вищевказаної суми матеріальних збитків. Ухвалою суду від 28.07.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву. У визначений судом строк сторони заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надали, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Відповідачем ПАТ "Українська страхова компанія" Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у визначений судом строк відзиву до суду не подано. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, які в сумі складають 75\~254,90 грн, оскільки не згоден з висновком експертного автотоварознавчого дослідження, так як вважає, що дане дослідження не відображає дійсних пошкоджень автомобіля позивача, які є значно меншими, сума вартості пошкоджень є завищеною. Внаслідок чого із сумою шкоди зазначеної у позовній заяві він не погоджується і вважає, що сума страхового відшкодування виплачена ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позивачу в розмірі 98000,00 грн є співмірною та такою, що покриває матеріальні збитки нанесені позивачу в результаті ДТП. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне. Як встановлено судом, постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 17.12.2019 (справа №136/2221/19), відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно Полісу ОСЦВ №ЕР-182464615 застраховано у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивачем вчасно була подана заява про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику. 27.12.2019 [PERSON] отримав повідомлення про виплату №10391 від ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно якого позивачу мала бути здійснена страхова виплата по події від 29.11.2019 в сумі 98000,00 грн. Згодом вищезгадана сума була сплачена позивачу, проте розмір страхової виплати його не влаштовував, оскільки очевидно не покривав реальних матеріальних збитків, завданих йому відповідачем [PERSON] . Тому, позивач звернувся до ТзОВ «Експертиза» для проведення автотоварознавчого дослідження мого авто, та встановлення реальної вартості відновлювальних робіт. 29.12.2019 судовим експертом [PERSON] (свідоцтво №357 від 1997 року) складено Висновок №252 експертного автотоварознавчого дослідження, в якому встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки RENAULT MASTER, д.н.з. [NUMBER] , після його пошкодження в ДТП 29.11.2019, з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 12.12.2019, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 474283,57 грн. Ринкова вартість автомобіля згідно вказаного висновку (з урахуванням зносу) становить 169754,90 грн. Таким чином, відновлювальний ремонт автомобіля позивача [PERSON] є економічно недоцільним, а сума завданих матеріальних збитків рівна його ринковій вартості станом на 12.12.2019, що становить 169754,90 грн. Позивачу сплачено страхове відшкодування в сумі 98000,00 грн. Беручи до уваги Висновок №252 експертного автотоварознавчого дослідження від 29.12.2019, невідшкодованими залишились 71754,90 грн, виходячи з розрахунку: 169754,90 грн вартість матеріального збитку - 98000,00 грн фактично сплачена сума страхового відшкодування. Суд, вирішуючи питання про стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдані матеріальні збитки в розмірі 71754,90 грн, виходить з наступних мотивів та норм права. Як визначено в ч. 1\~ ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з\~ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). В силу вимог п. 22.1 ст. 22 Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика) передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 в справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено судом, вина [PERSON] доведена постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 17.12.2019 (справа №136/2221/19). Із доданого до позовної заяви Висновку №252 експертного автотоварознавчого дослідження від 29.12.2019, слідує, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки RENAULT MASTER, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , після ДТП, яка мала місце 29.11.2019, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 474283,57 грн. Згідно вказаного висновку ринкова вартість автомобіля (з урахуванням зносу) становить 169754,90 грн. Відповідач по справі ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатив страхове відшкодування у розмірі 98000,00 грн. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, а винуватець ДТП повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та витрат на проведення експертної оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення на користь позивача із відповідача [PERSON] , як винної особи, суми 71574,90 грн, яка є різницею між фактичним розміром завданої шкоди в сумі 169754,90 грн та сумою страхового відшкодування 98000,00 грн. Суд зважає\~на заперечення\~проти позову\~відповідача [PERSON] \~який у\~своєму відзиві\~не погоджується\~з висновком\~експертного автотоварознавчого\~дослідження,\~так як\~вважає,\~що дане\~дослідження не\~відображає дійсних\~пошкоджень автомобіля\~позивача,\~які є\~значно меншими,\~сума вартості\~пошкоджень є\~завищеною,\~однак на\~підтвердження своїх\~заперечень доказів суду\~відповідач не\~подав. Разом з тим, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вирішуючи питання, про стягнення витрат на проведення експертної оцінки вартості відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля в сумі 3500,00 грн, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Враховуючи дотримання вищезазначених умов у Висновку судового експерта [PERSON] (свідоцтво №357 від 1997 року) з експертного автотоварознавчого дослідження №252 складеного 29.12.2019, суд задовольняє вимогу про стягнення витрат на проведення експертної оцінки вартості відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля в сумі 3500,00 грн. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п. 35). Враховуючи вищезазначене та в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а так як позов задоволено частково, саме з відповідача [PERSON] слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial