Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовною заявою до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець Маковецький Зорян Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.02.2013 року між ним та АТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір в простій письмовій формі на строк 36 місяців. 17.02.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Харою\~Наталією Станіславівною\~вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 6639,\~щодо стягнення\~з позивачана користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованості в розмірі 47748,38 грн. за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року. Виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом з порушенням процедури вчинення виконавчого напису, а саме: на момент вчинення виконавчого напису нотаріусу не був представлений оригінал кредитного договору, який згідно до Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в редакції, чинній станом на вчинення виконавчого напису, повинен був бути засвідчений нотаріально. Крім того, нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості, оскільки заборгованість нарахована відповідачем після спливу визначеного договором строку кредитування. Крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Тому позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.02.2021р., вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Степанівною, зареєстрований в реєстрі під № 6639, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» кошти в сумі 5239,98 грн. та судові витрати. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому позову не визнав з підстав, викладених у відзиві, зокрема те, що приватним нотаріусом Харою Наталією Станіславівною в момент вчинення оспорюваного виконавчого напису було дотримано всіх вимог законодавста. Виконавчий напис вчинено на підставі пред`явленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оригіналу договору від 28.02.2013 року, № 003-13525-280213, на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки, а також на підставі розрахунку заборгованості. Строк позовної давності для вчинення виконавчого напису нотаріусом не пропущено, оскільки право вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» виникло з моменту підписання договору відступлення прав вимоги № 2242/К - 07.05.2020 року. Тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, обґрунтування відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.02.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем було укладено Договір № 003-13525-280213 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки. 07 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2242/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є відповідач, в тому числі і за Кредитним договором № 003-13525-280213 від 28.02.2013року. 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6639, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованості в розмірі 47748,38 грн. за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року. 05.03.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 6639 від 17.02.2021 року, в межах якого стягнув з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 5239,98 грн. [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставнонабутих коштів з відповідача в його користь в розмірі 5239,98 грн. Ухвалою судді від 15.07.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 20.07.2021 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Забезпечено докази по справі у спосіб витребування: - в Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оригінал кредитного договору № 003-13525-280213 від 28.02.2013р., укладеного між [PERSON] і АТ «Дельта Банк» та засвідченої копії договору № 2242/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020р.; - в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни копії кредитного договору \~\~№ 003-13525-280213 від 28.02.2013р., укладеного між [PERSON] і АТ «Дельта Банк» та копії інших документів, які були надані для вчинення виконавчого напису від 17.02.2021р. № 6639; - в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» копію кредитного договору № 003-13525-280213 від 28.02.2013р., укладеного між [PERSON] і АТ «Дельта Банк». Всупереч вимог ухвали суду про витребування доказів від 20.07.2021 року, - відповідачем не надано суду оригіналу кредитного договору № 003-13525-280213 від 28.02.2013р., укладеного між [PERSON] і АТ «Дельта Банк», - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною не надано суду копії кредитного договору \~\~№ 003-13525-280213 від 28.02.2013р., укладеного між [PERSON] і АТ «Дельта Банк» та копії інших документів, які були надані для вчинення виконавчого напису від 17.02.2021р. № 6639, - уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» не надано суду копії кредитного договору № 003-13525-280213 від 28.02.2013р., укладеного між [PERSON] і АТ «Дельта Банк». За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.1, 3.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженогонаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із пунктом 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18). Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.10.2018року по справі № справа № 405/1015/17, провадження № 61-10285св18 Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не представив суду доказів наявності безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису. На момент вчинення виконавчого напису, згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса здійснюється лише на підставі нотаріально посвідчених угод. Крім того, відповідачем не представлено суду та в матеріалах справи відсутні копії інших документів, які були надані для вчинення нотаріусом виконавчого напису від 17.02.2021р. № 6639, відсутній розрахунок заборгованості. Не доведеним залишився і факт представлення нотаріусу для вчинення виконавчого напису і оригіналу кредитного договору № 003-13525-280213 від 28.02.2013р., укладеного між [PERSON] і АТ «Дельта Банк». На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відсутня безспірність заборгованості боржника, нотаріусу не подано документи, обумовлені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому виконавчий напис від 17.02.2021р. № 6639 є таким, що не підлягає виконанню. Суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №3320/8369/15-ц (провадження №14-83цс18), постанову Верховного Суду від 18.09.2019 року, справа № 161/6092/18-ц, оскільки встановлені у цих справі судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин є відмінними від справи, що розглядається. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично - доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності, зокрема щодо встановлення безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин у наведених справах є іншими у порівнянні з даною справою. Судом також встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП № 64746093 з виконання виконавчого напису № 6639 від 17.02.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. 16.03.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , копія постанови знаходиться в матеріалах справи. На виконання вказаної постанови з позивача стягнуто 5239,98 грн., що стверджується довідкою ГУ Пенсійного Фонду України у Львівській області від 24.06.2021р. та довідкою пансіонату «Пролісок» від 25.06.2021р. , які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки вчинення виконавчого напису є незаконним, тобто правові підстави набуття відповідачем майна на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд, про що зазначив в постанові від 06.03.2019р. по справі № 910/1531/18. Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При звернення до суду позивачем не сплачено судовий збір, оскільки він звільнений від такої сплати на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Тому з відповідача необхіно стягнути в користь держави 908,00 грн. за позовну вимогу немайнового характеру про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та 908,00 грн. за позовну вимогу про стягнення 5239,98 грн., що разом становить 1816,00 грн.

Outcome: approved