Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. позивач звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про визнання незаконною відмову у виплаті страхового відшкодування, стягнення суми страхового відшкодування та пені. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 червня 2019 року між нею та СК "ПЗУ Україна" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № АМ.141903. Відповідно до даного Договору страхування були застраховані її майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпоряджанням застрахованим транспортним засобом "ТОYОТА", номерний знак [NUMBER] . Також, даним договором визначені ризики АК ДТП - Автокаско дорожньо-транспортна подія, АК НЗ - Автокаско незаконне заволодіння, АК ІВП - Автокаско інші випадкові події. Страхова сума складає 651 440 грн. 00 коп., безумовна франшиза за ризиками "АК ДТП" та "АК ІВП" - 0,50% від страхової суми. Договір не передбачає умов про нарахування пені за невчасну виплату страхового відшкодування. 13 серпня 2019 року відбувся страховий випадок, внаслідок якого було пошкоджено застрахований автомобіль. Зранку її чоловік [PERSON] поїхав на застрахованому автомобілі на роботу, в районну лікарню, а потім в поліклініку, залишив автомобіль припаркованим на стоянці по вул. Голоші, в м. Тячів, розташовану на обочині вулиці, напроти поліклініки. Між 14 та 15 годиною повернувся до автомобіля і виявив, що лівий бік автомобіля по всій довжині містить пошкодження у вигляді продовгуватих подряпин кузова. Про зазначений страховий випадок нею було повідомлено відповідача, а також подано письмову заяву, пояснення з приводу страхового випадку. Представник відповідача обстежив автомобіль, а надалі проводив розслідування страхового випадку. У жовтні 2019 року їй надійшло повідомлення від відповідача, у якому він повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування по заявленому випадку, посилаючись на положення п.13.1 та підпункт 13.1.3., тобто через нібито свідоме повідомлення нею неправдивих відомостей про застрахований ТЗ та/або про факт настання страхового випадку, а також зазначення неправдивих відомостей в заяві на страхування. У зазначеному повідомленні відповідач послався на висновок №059-19 експертного транспортно-трасологічного дослідження механізму та обставин пошкодження її автомобіля, згідно якого механічні пошкодження лівого боку кузова автомобіля не могли утворитися за обставин, викладених в поясненні водія, оскільки механізм утворення цих пошкоджень характерний для притискання до дорожнього огородження бар`єрного типу (металічного відбійника). Вважає, що така відмова відповідача є безпідставною, оскільки ні вона, ні її чоловік не пояснювали відповідачу механізм утворення цих пошкоджень, бо їм такий не був відомим, як і будь-які інші обставини такого пошкодження автомобіля. Зазначає, що експертне пояснення механізму утворення цих механічних пошкоджень, як характерного для притискання до дорожнього огородження бар`єрного типу (металічного відбійника) можна розцінювати лише як віртуальне припущення, оскільки такого факту не встановлено і такого відбійника на потрібній експерту висоті не знайдено. Так само можна зробити припущення, що механічні пошкодження лівого боку кузова автомобіля могли утворитися внаслідок притискання частини металічного відбійника, прикріпленої до бамперу іншого автомобіля чи іншого засобу, тощо. Про те, щоб знову не опинитись у ситуації, передбаченої п. 13.1.3. Договору страхування, цього стверджувати вона не може, оскільки таке їй не відомо і вважає, що мала місце інша випадкова подія (пошкодження) внаслідок протиправних дій третіх осіб (п.3.5.3.1. Договору страхування). Отже, припущення зазначеного експертного висновку не визначає у жодному випадку пояснення та її заяву, чи водія про виявлені пошкодження і настання страхового випадку такими, що є неправдивими, бо про обставини утворення вони не знали і нічого не повідомляли відповідачу. Через відмову у виплаті страхового відшкодування вона вимушена було здійснити ремонт застрахованого автомобіля за власний рахунок, в тому числі і задля того, щоб не допустити корозії кузова. Ремонтні роботи проведені ФОП [PERSON] , який здійснює підприємницьку діяльність по ремонту автотранспортних засобів , і загальна вартість склала 46 336 грн. коп., в тому числі 12 586 грн. 00 коп. витратні матеріали, 33 750 грн. 00 коп. виконання робіт. Отже, загальна сума невиплаченого страхового відшкодування складає 46104 грн. 32 коп. (46 336 грн. - 231,68 грн.). Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до п. 36.7. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).Згідно із пунктом з статті 20 Закону України "Про страхування" - при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик відмовився виплатити страхове відшкодування з поясненням причин, які вона вважає незаконними (надуманими), тобто відповідач порушує свої зобов`язання за Договором страхування, що суперечить нормам ЦК України. Так, згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно із пунктом з статті 20 Закону України "Про страхування" страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Це положення узгоджується з положеннями ст.992 ЦК України. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У зв`язку з порушенням відповідачем строків страхового відшкодування на її користь повинна бути нарахована і виплачена пеня. Верховний Суд України у Постанові від 11 березня 2015 року у справі № б-126цс14 визначив, що положення про відповідальність страховика, закріплені в Законі "Про страхування" та гл. 67 ІДК, є спеціальними нормами права, а в Законі "Про захист прав споживачів" - загальними. Розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується частина п`ята статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи. Частиною 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Отже, розрахунок пені, виходячи із загальної вартості страхового відшкодування становить: 1383 грн. 13 коп. (46104 грн. 32 коп. * 3 %). Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на її користь 47 487 грн. 45 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, оскільки комплекс механічних пошкоджень, зафіксованих на зовнішніх деталях лівого боку кузова автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак [NUMBER] , не відповідає обставинам, які викладені в письмових поясненнях водія, згідно яких пригода сталася 13 серпня 2019 року при нерухомому положенні зазначеного автомобіля, на стоянці по вул. Голлоші, 1, в м. Тячів, що підтверджується висновком експертного транспортно-трасологічного дослідження № 059-19. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього зазначив, що висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження № 059-19 не можна брати до уваги як доказ, оскільки викладені в ньому обставини не відповідають фактичним. Так, згідно даного висновку, механічні пошкодження на зовнішніх деталях лівого боку автомобіля характерні для повздовжнього ковзно-притискувального контакту кузовних деталей з міцним слідоутворюючим об`єктом, який мав дві прямолінійні горизонтальні паралельні між собою контактні неабразивні кромки дугоподібного перерізу, що відповідає характеристикам дорожнього огородження бар`єрного типу. Тобто, дві повздовжні лінії пошкодження на автомобілі, нібито, виникли внаслідок контакту з дорожнім огородженням бар`єрного типу. Однак, із акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) з долученими до нього фотографіями вбачається, що на кузові автомобіля, з лівої сторони, є не дві а чотири повздовжні лінії пошкодження, що виключає їх виникнення у зв`язку з контактом з відбійником. Також зазначає, що у висновку зазначено, що пошкодження на автомобілі є на висоті 60 см. та 80 см. від землі, а відстань між ними становить 20 см. Однак, із фотографії чітко вбачається, що пошкодження, на які вказує експерт є на висоті 50 см. та 70 см. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2020 року справу за позовом прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено судове засідання. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 27 червня 2019 року, [PERSON] застрахувала у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" автомобіль Toyota RAV-4, номерний знак [NUMBER] . Страхова сума становить 651 440 грн. 00 коп., безумовна франшиза становить 0,50% від страхової суми (а.с.9-13). Із відповіді ПрАТ СК "ПЗУ Україна" від 23 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у здійсненні страхових виплат у зв`язку з поданням свідомо неправдивих відомостей про застрахований ТЗ та/або про факт настання страхового випадку (а.с.15). Згідно висновку № 059-19 експертного транспортно-трасологічного дослідження механізму та обставин пошкодження автомобіля Toyota RAV- 4, номерний знак [NUMBER] , комплекс механічних пошкоджень, зафіксованих на зовнішніх деталях лівого боку кузова автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак [NUMBER] , не відповідає обставинам, які викладені в поясненні водія, згідно яких пригода сталася 13 серпня 2019 року, при нерухомому положенні зазначеного автомобіля на стоянці по вул. Голлоші, 1, в м. Тячів, Закарпатської області. Комплекс механічних пошкоджень, зафіксованих на зовнішніх деталях лівого боку кузова автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак [NUMBER] , не міг утворитися за обставин, викладених в поясненні водія, оскільки вони характерні для поздовжньо ковзно-притискувального контакту кузовних деталей лівого боку даного автомобіля, що рухався у фазі безпосередньої взаємодії з міцним слідоутворюючим об`єктом, який мав дві прямолінійні паралельні між собою контактні неабразивні кромки дугоподібного перерізу, що відповідає характеристикам дорожнього огородження бар`єрного типу (а.с.16-21). Із заяви про настання страхового випадку від 13 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою про настання страхового випадку, а саме, пошкодження її автомобіля Toyota RAV- 4, номерний знак [NUMBER] (а.с.22-24). Згідно пояснення [PERSON] до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14 серпня 2019 року, [PERSON] 13 серпня 2019 року припаркував свій автомобіль Toyota на парковці по вул. Голлоші, 1, а коли повернувся, між 14 та 15 год., то виявив пошкодження лівого боку автомобіля (а.с.25). Із накладних № 43, 44, 45 від 12 листопада 2019 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 12 листопада 2019 року, виданих ФОП [PERSON] , вартість запчастин та ремонтних робіт автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак [NUMBER] , становить 46 336 грн. коп. (12 586 грн. 00 коп. - витратні матеріали, 33 750 грн. 00 коп. - виконання робіт) (а.с.27-30). Згідно акту огляду транспортних засобів (дефектна відомість) та фотографій, долучених до нього, вбачається, що на автомобілі Toyota RAV- 4, номерний знак [NUMBER] , з лівої сторони, є чотири повздовжні пошкодження (а.с.107), і два з них на висоті 50 см. та 70 см. (а.с.106). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 13 серпня 2019 року, приблизно в обідній час, вона йшла по вул. Голлоші в м. Тячів. В цей час по дорозі їхав автомобіль "Джип", сірого кольору, з дугами, який різко заїхав на єдине вільне парковочне місце, що було біля автомобіля Тойота. В цей час вона почула скрегіт, і після цього, даний автомобіль здав назад, при цьому знову було чути скрегіт, і поїхав по дорозі. V. Оцінка Суду. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. Згідно п.3.5.3.1 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 27 червня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ СК "ПЗУ Україна", страхування на умовах цього договору підлягають ризики відповідно до обраної програми страхування. Такими ризиками можуть бути протиправні дії третіх осіб. Згідно п.13.1.3 цього ж договору, підставою для відмови Страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування, є випадки, передбачені чинним законодавством України, відповідними чинними Правилами страхування Страховичка та цим Договором, а також подання Страхувальником (або його довіреними особами/водіями/вигодонабувачем/застрахованими особами свідомо неправдивих відомостей про застрахований ТЗ та/або про факт настання страхового випадку, а також зазначення Страхувальником (або його довіреними особами/водіями/вигодонабувачем/застрахованими особами) неправдивих відомостей в заяві на страхування, що є невід`ємною частиною його договору, при укладенні Договору страхування. Відповідно до п. 36.7. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із п. 3 ч.1ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Так, згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторонами не заперечується факт того, що застрахований у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" автомобіль Toyota RAV-4, номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Однак, відповідач, посилаючись на висновок експерта № 059-19, заперечує факт отримання механічних пошкоджень автомобілем за обставин, вказаних позивачем, а саме те, що автомобіль був пошкоджений на парковці, що стало причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Судом не береться до уваги висновок експерта № 059-19, оскільки із акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) з долученими до нього фотографіями вбачається, що на кузові автомобіля Toyota RAV-4, з лівої сторони, є не дві а чотири повздовжні лінії пошкодження на різній висоті, що виключає виникнення всіх механічних пошкоджень у зв`язку з контактом з відбійником. Тобто, даний висновок не дає відповіді, за яких обставин на автомобілі Toyota RAV-4, з лівої сторони, утворилися всі механічні пошкодження. Також, у висновку зазначено, що пошкодження на автомобілі є на висоті 60 см. та 80 см. від землі, а відстань між ними становить 20 см. Однак, із фотографії (а.с.106) чітко вбачається, що пошкодження, на які вказує експерт, є на висоті 50 см. та 70 см. Тобто, висота фактичних пошкоджень на автомобілі та зазначених у висновку експерт, не співпадають по висоті на 10 см. Оскільки судом не береться до уваги висновок експерта № 059-19, на підставі якого позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, а страхова подія мала місце, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути вартість витратних матеріалів та ремонтних робіт, що понесені позивачем у зв`язку з ремонтом автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак [NUMBER] , за мінусом франшизи, в сумі 46 104 грн. 32 коп. (46 336 грн. - 231 грн. 68 коп.). При цьому слід зазначити, що відповідачем не подано жодних зауважень, щодо зазначеної позивачем суми фактично понесених витрат на ремонт автомобіля. Згідно із ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Верховний Суд України у Постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14 визначив, що положення про відповідальність страховика, закріплені в Законі "Про страхування" та гл. 67 ЦК, є спеціальними нормами права, а в Законі "Про захист прав споживачів" - загальними. Розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується ч.5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи. Частиною 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. А тому, з відповідача в користь позивача слід стягнути пеню, відповідно до вимог ч.5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", в сумі 1 383 грн. 13 коп. (46 104 грн. 32 коп. * 3%). VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved