Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об'єднання», в якому просив визнати недійсним та скасувати договір №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16 жовтня 2014 року, укладений позивачем та відповідачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний договір не відповідає змісту надання послуг та вимогам закону, чинним нормативно-правовим актам, а саме: - Закону України «Про ліцензування певних видів діяльності» №1775-III, зокрема ч. 2 ст. 17 (централізоване водопостачання та водовідведення); - договір не відповідає типовому договору затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529; - договір містить розділ 6 з однозначним обов'язком надавати згоду на обробку будь-яким чином і у будь-який спосіб персональних даних, що є порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних» №2297-VI, зокрема статті 5; - крім того, ТОВ «ЖЕО» не є виконавцем або виробником житлово-комунальних послуг, тому з урахуванням статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року №60, а тому не має правових підстав для укладення між позивачем та ТОВ «ЖЕО» договору про надання житлово-комунальних послуг (послуг з холодного водопостачання і водовідведення, з утримання будинків, споруд та при будинкових територій); - згідно ч. 4 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою КМУ від 10 грудня 2008 року №1070 виконавець послуг з вивезення побутових відходів визначається на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач у такому конкурсі участь не брав, а тому не має права надання послуг з вивезення ТПВ. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, представники позивача додаткового зазначили, що оспорюваний договір суперечить Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки відповідно до закону договір укладається між виконавцем або виробником послуг та споживачем, а не між стороною 1 та стороною 2, як це зазначено в договорі. В той же час, позивач [PERSON] в судових засіданнях зазначав, що взагалі не підписував договір №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16 жовтня 2014 року, у зв'язку з чим за даним фактом звернувся до правоохоронних органів та на даний час зареєстровано кримінальне провадження №12017020010003126. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що договір №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16 жовтня 2014 року не суперечить положенням чинного законодавства. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.06.2014р. ТОВ «ЖЕО» визнано виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у зв'язку з чим ТОВ «ЖЕО» укладаються договори з населенням про надання таких послуг. Що стосується надання послуг з холодного водопостачання, водовідведення та вивезення твердих побутових відходів, то ТОВ «ЖЕО» не є виконавцем таких послуг та відповідно до оспорюваного договору відповідач не надавало та не надає послуги, а лише здійснювало організацію і виконання послуг з вивезення твердих побутових відходів, центрального холодного водопостачання та водовідведення на підставі укладеного з КП «Вінницяоблводоканал» договору доручення та на підставі укладеного з КУП «ЕкоВін» договору про спільну діяльність. Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент житлового господарства Вінницької міської ради, Комунальне унітарне підприємство «ЕкоВін», Комунальне підприємство «Вінницяоблводоканал». (а.с. 122, 123) Представник Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради Никонюк О.В. в судове засідання не з'явився, однак заявою від 01.11.2017р. просив проводити розгляд справи без його участі, повідомивши що заперечує щодо позовних вимог. При цьому, в судовому засіданні 19.10.2027р. представник третьої особи Никонюк О.В. зазначив, що повністю погоджується із запереченнями на позов, висловленими представником ТОВ «ЖЕО». Представник Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» Глімбоцька З.Г. в судове засідання не з'явилася, однак завою від 02.11.2017р. просила розглянути справу без участі третьої особи. При цьому, в судовому засіданні 19.10.2017р. представник третьої особи Глімбоцька З.Г. пояснила, що послуги з холодного водопостачання та водовідведення надаються населенню безпосередньо КП «Вінницяоблводоканал» незалежно від того чи укладено зі споживачами договори про надання таких послуг, а згідно з договором доручення, укладеним КП «Вінницяоблводоканал» та ТОВ «ЖЕО», останнє проводило облік води, що постачається в будинки по наявних показниках приладу, вело бухгалтерський облік по нарахуванню оплати за послуги та проводило касовий збір абонентської плати від населення, що чинним законодавством не заборонено та не потребує ліцензії. Комунальне унітарне підприємство «ЕкоВін» повноважного представника в судове засідання не направило, однак заявою від 27.10.2017р. представник третьої особи Добровольська Н.С. просила розглянути справу без участі представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документах. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 16 жовтня 2014 року ТОВ «ЖЕО» (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) було укладено договір №043372 про надання житлово-комунальних послуг (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого предметом цього договору є забезпечення стороною 1 надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, забезпечення організації і виконання послуг з вивезення твердих побутових відходів, центрального холодного водопостачання і водовідведення у житловому будинку [ADDRESS], а стороною 2 - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. (а.с. 2-5, 51, 84) Згідно з пунктом 1.1.1 вказаного Договору послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються у відповідності до порядку та періодичності, переліку, строків, визначених рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №995 від 26.04.2012р., яке є невід'ємною частиною цього договору. В той же час, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №995 від 26.04.2012р. «Про встановлення тарифів (граничних) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по житловому фонду, який знаходиться на обслуговуванні МКП «ЖЕК-5», МКП «ЖЕК-6», МКП «ЖЕК-7», МКП «ЖЕК-12», МКП «ЖЕК-14», МКП «ЖЕК-15», МКП «ЖЕК-16», ПП «Мешканець», ПП «Бокуд», ТОВ «Енергоагроімпекс» затверджено порядок та періодичність надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з додатком 1. 2 та встановлено тарифи (граничні) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структуру згідно з додатками 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11. Зокрема, до переліку послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включено: прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; прибирання підвалів, технічних поверхів; технічне обслуговування ліфтів; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації; дератизація; дезінсекція; обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів будинків, внутрішньо- будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, розташованих на прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків); посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами (вартість посипочних матеріалів); освітлення місць загального користування, підвалів, підкачування води; енергопостачання ліфтів. Відповідно до пункту 4.4 Договору ТОВ «ЖЕО» зобов'язалося забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством; подавати стороні 2 в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік складових послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо; утримувати основні конструктивні елементи будинку та внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень з надання послуг у строки, встановлені законодавством; вести облік вимог сторони 2 у зв'язку з порушенням умов і порядку надання послуг та розглядати у визначений законодавством строк претензій і скарг сторони 2, проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з ненаданням послуг, що виникли з вини сторони 1; своєчасно проводити підготовку будинку і його санітарно-технічного та інженерного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; нараховувати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за фактично надані послуги в звітному місяці (в межах затверджених тарифів) відповідно до порядку і періодичності та вимог нормативів, норм, стандартів, правил визначених чинним законодавством; відшкодовувати стороні 2 збитки, завдані його майну та (або) приміщенню шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю сторони 2 внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлових будинків, квартир, приміщень; щомісячно інформувати сторону 2 в установленому законодавством порядку необхідною інформацією про перелік складових послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання. Поряд з цим, уклавши договір №043372 про надання житлово-комунальних послуг, відповідача наділено наступними правами: вимагати від сторони 2 дотримання вимог правил експлуатації житлових приміщень та прибудинкової території, правил благоустрою, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлового-комунальних послуг; вимагати від сторони 2 своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отримання послуг, що виникли з вини сторони 2, або відшкодування вартості цих робіт; доступу, зокрема несанкціонованого, у приміщення сторони 2 для ліквідації аварії відповідно до встановленого законом порядку, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічного і профілактичного огляду і перевірки показань квартирних засобів обліку води відповідно до законодавства; вимагати від сторони 2 складання твердих побутових відходів у встановленому у цьому договорі місці; здійснити нарахування в розмірі 3 м.куб. на одну зареєстровану особу за послуги централізованого холодного водопостачання та водовідведення у разі відсутності інформації сторони 2 про спожиті об'єми цих послуг за показниками лічильників. Відповідно до пункту 4.3.8 Договору сторона 1 забезпечує надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом її надання власними силами та (або) шляхом залучення інших осіб. Однак, у будь-якому випадку сторона 1 залишається відповідальною особою перед стороною 2 за надання послуг, виконання умов договору, його порушення тощо. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач та його представники зазначають, що ТОВ «ЖЕО» не є виконавцем або виробником житлово-комунальних послуг, а тому з урахуванням статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року №60, не має правових підстав для укладення між позивачем та ТОВ «ЖЕО» договору про надання житлово-комунальних послуг (послуг з холодного водопостачання і водовідведення, з утримання будинків, споруд та при будинкових територій). Однак, такі посилання не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи, а відтак судом до уваги не приймаються враховуючи наступне. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України "Про житлово-комунальні послуги". (далі - Закон №1875-IV) Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Одним з видів житлово-комунальних послуг, що перелічені у статті 13 Закону, визначено послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до статті 7 Закону №1875-IV до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, серед іншого, належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно зі статтею 11 Закону №1875-IV виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи є виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. Виконавчий комітет Вінницької міської ради, у відповідності до статті 51 вищезазначеного Закону є виконавчим органом Вінницької міської ради, який утворений радою на строк її повноважень. Статтею 30 Закону №1875-IV визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства. Так, управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню належать до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів. З урахуванням вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що Виконавчий комітет Вінницької міської ради, діючи, як суб'єкт владних повноважень, наділений управлінською компетенцією визначати виконавця комунальних послуг для забезпечення належного утримання та експлуатації об'єктів житлово-комунального господарства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 січня 2013 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення №25 «Про обслуговування житлового фонду» (а.с. 26), відповідно до якого: - департаменту житлового господарства міської ради (далі ДЖГ) в термін до 01 лютого 2013 року доручено укласти договір «Про передачу в господарське відання житлові будинки та прибудинкові території» з товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об'єднання» (далі ТОВ «ЖЕО»); - ДЖГ, МКП «ЖЕК №14», МКП «ЖЕК №16», ТОВ «ЖЕО» здійснити передачу житлового фонду згідно додатку; - ТОВ «ЖЕО» укласти договори на комунальні послуги із відповідними службами міста та проводити нарахування комунальних послуг мешканцям з 01 лютого 2013 року; - дозволено ТОВ «ЖЕО» для прийнятого на обслуговування житлового фонду тимчасово використовувати тарифи (граничні) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які затверджені рішенням виконавчого комітету від 26 квітня 2012 року №995 (зі змінами); - визнано ТОВ «ЖЕО» виконавцем послуг з управління будинками, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому фонді, що є комунальною власністю територіальної громади міста Вінниці. В подальшому до виконавчого комітету Вінницької міської ради надійшло подання прокуратури м. Вінниці від 07 травня 2014 року щодо усунення порушень вимог Господарського Кодексу України, Цивільного Кодексу України, Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с. 110-116). За результатом розгляду подання, виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення №1329 від 05 червня 2014 року «Про розгляд подання прокурора м. Вінниці від 07.05.2014 р. №(02-30)5785 вих.14 «Про усунення порушень вимог Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про місцеве самоврядування» (а.с. 32, 80), яким подання прокурора м. Вінниці задоволено частково, а саме: - визнано п.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 січня 2013 року №25 таким, що втратив чинність; - ТОВ «ЖЕО» визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; - доручено ДЖГ в термін до 01 липня 2014 року укласти з ТОВ «ЖЕО» договір на утримання житлових будників і споруд та прибудинкових територій у відповідності до типового договору на утримання житлових будинків і прибудинкових територій; - пункт 4 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 січня 2013 року №25 виключено. У подальшому прокурором м. Вінниці на адресу відповідача надіслано лист №(02-30)8032 вих-14 від 16 червня 2014 року, в якому зазначено про необхідність вжити заходів щодо вирішення питання про розірвання договору від 22 січня 2013 року щодо передачі в господарське відання житлових будинків, у зв'язку з втратою чинності п.1 рішення №25 від 10 січня 2013 року. (а.с. 108, 109) За результатами розгляду вказаного листа, виконавчим комітетом Вінницької міської ради на засіданні 19 червня 2014 року прийнято рішення №1432 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.06.2014 р. №1329» (а.с. 33, 81), згідно якого пункт 4 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05 червня 2014 року №1329 викладено в новій редакції, а саме: ДЖГ в термін до 01 липня 2014 року розірвати з ТОВ «ЖЕО» договір про передачу в господарське відання житлових будинків та прибудинкових територій та укласти з ТОВ «ЖЕО» договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій з оформленням відповідних актів прийому-передачі. При цьому, вказаним рішенням залишено за департаментом житлового господарства управління житловим фондом, який передався на утримання в ТОВ «ЖЕО», в частині ведення його балансового обліку та контролю за виконанням умов договору на утримання житлових будинків і прибудинкових територій. 10 жовтня 2014 року до відповідача надійшло подання заступника прокурора міста Вінниці, в якому вимагалось вжити заходів щодо усунення порушень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», скасувати пункти 2 і 3 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1329 від 05 червня 2014 року, рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19 червня 2014 року №1432 та рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 січня 2013 року №25, а також вирішити питання про розірвання договору від 01 липня 2014 року про утримання житлових будинків і прибудинкових територій (а.с. 103-107). Виконавчий комітет Вінницької міської ради подання прокурора відхилив, про що 13 листопада 2014 року прийнято відповідне рішення №2463 «Про розгляд подання заступника прокурора м. Вінниці №(02-30)13652 вих-14 від 10.10.2014 р. про усунення порушень вимог законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про житлово-комунальні послуги». (а.с. 79) Враховуючи вищевказане, на момент укладання оспорюваного договору та на момент звернення позивача до суду спірні правовідносини були врегульовані оскаржуваними рішеннями з урахуванням усіх змін. Таким чином: - департамент житлового господарства, МКП "ЖЕК №14", МКП "ЖЕК №16", ТОВ "ЖЕО" зобов'язано здійснити передачу житлового фонду ТОВ «ЖЕО» згідно з додатком; - департаментом житлового господарства в термін до 01 липня 2014 року зобов'язано розірвати з ТОВ "ЖЕО" договір про передачу в господарське відання житлових будинків та прибудинкових територій та укласти з ТОВ "ЖЕО" договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій з оформленням відповідних актів прийому-передачі; - за департаментом житлового господарства залишено управління житловим фондом, який передався на утримання в ТОВ "ЖЕО", у частині ведення його балансового обліку та контролю за виконанням умов договору на утримання житлових будинків і прибудинкових територій; - ТОВ "ЖЕО" визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; - ТОВ "ЖЕО" зобов'язано укласти договори на комунальні послуги із відповідними службами міста та проводити нарахування комунальних послуг мешканцям з 01 лютого 2013 року; - дозволено ТОВ "ЖЕО" для прийнятого на обслуговування житлового фонду тимчасово використовувати тарифи (граничні) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які затверджені рішенням виконавчого комітету від 26 квітня 2012 року №995 (зі змінами). Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. В той же час, частиною другою статті 29 вказаного закону визначено, що у разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради, який не є виконавцем послуг з утримання будинків, у зв'язку з чим 01 липня 2014 року між вказаним департаментом та ТОВ «ЖЕО» укладено договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій, відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору є передача замовником виконавцю на утримання житлові будинки та прибудинкові території, згідно додатку 1 до цього договору (в тому числі - житловий будинок [ADDRESS]) для забезпечення надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. (а.с. 147-166) Таким чином, оскільки виконавчим комітетом Вінницької міської ради ТОВ "ЖЕО" визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а балансоутримувачем будинку, який не є виконавцем послуг з утримання будинків, укладено з ТОВ «ЖЕО» договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій, суд приходить до висновку, що при укладенні позивачем та відповідачем оспорюваного договору дотримано вимоги статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Що стосується послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Вказано норма набула чинності з 26 жовтня 2014 року. Статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» закріплено перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, зокрема до таких видів діяльності віднесено централізоване водопостачання та водовідведення, крім централізованого водопостачання та водовідведення за нерегульованим тарифом (п. 28 ст. 7 Закону) Як уже зазначалося, відповідно до пункту 1.1. договору №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16.10.2014р., предметом цього договору є забезпечення стороною 1 надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, забезпечення організації і виконання послуг з вивезення твердих побутових відходів, центрального холодного водопостачання і водовідведення у житловому будинку [ADDRESS], а стороною 2 - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. (а.с. 2-5, 51, 84) Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2013 року КП «Вінницяоблводоканал» (довіритель) та ТОВ «ЖЕО» (повірений) було укладено договір доручення №113-42 про надання послуг з водопостачання та водовідведення і касовому збору коштів від населення, відповідно до розділу 1 якого (п. 1.1, 1.2, 1.3) довіритель, як виробник послуг з водопостачання, відпускає питну воду споживачам з комунального водопроводу цілодобово або згідно з графіком, затвердженим відповідними місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування і доручає повіреному проводити облік загальної кількості води, що постачається в будинки житлового фонду згідно з дислокацією по наявних показниках приладу (лічильника) та нормативом при їх відсутності, вести бухгалтерський облік по нарахуванню оплати за послуги, та проводити касовий збір абонентської плати від населення (споживачів) з послідуючим перерахуванням довірителю; довіритель приймає в комунальну каналізаційну мережу, а повірений за дорученням довірителя організовує цілодобовий прийом в каналізаційний випуск та мережу господарчо-побутові стоки, веде бухгалтерський облік по нарахуванню оплати за послуги водовідведення холодної та гарячої води, проводить касовий збір абонентської плати від населення (споживачів) з послідуючим перерахуванням довірителю; довіритель доручає повіреному заключати договори зі споживачами послуг холодного водопостачання та водовідведення. (а.с. 35-37, 139-141) Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, зокрема, свободу договору. Статтею 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Детально проаналізувавши положення та умови договору - доручення №113-42 про надання послуг з водопостачання та водовідведення і касовому збору коштів від населення, укладеного 13.08.2013р. КП «Вінницяоблводоканал» та ТОВ «ЖЕО», а також договору №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16.10.2014р., укладеного позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що укладаючи оспорюваний договір відповідач - ТОВ «ЖЕО» не брало на себе зобов'язання щодо надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, а лише зобов'язувалось проводити облік загальної кількості води, що постачається в будинок, вести бухгалтерський облік по нарахуванню оплати за послуги, та проводити касовий збір абонентської плати від населення (споживачів) з послідуючим перерахуванням довірителю, що не потребує наявності ліцензії. В той же час, виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення є КП «Вінницяоблводоканал», у якого наявна ліцензія на здійснення такого виду діяльності. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з угодою про розірвання договору - доручення №113-42 про надання послуг з водопостачання та водовідведення і касовому збору коштів від населення від 31.08.2015р. підприємство та ЖЕК у зв'язку із змінами у законодавстві прийшли згоди про розірвання договору з 01.09.2015р. (а.с. 38), а тому зі вказаної дати ТОВ «ЖЕО» взагалі не здійснює жодних повноважень щодо організації і виконання послуг центрального холодного водопостачання і водовідведення у житловому будинку [ADDRESS]. (а.с. 38) Аналогічні обставини щодо надання послуг населенню із вивезення побутових відходів. Так, 31 січня 2013 року КУП «ЕкоВін» та ТОВ «ЖЕО» було укладено договір про спільну діяльність щодо надання послуг населенню із вивезення побутових відходів. Відповідно до пунктів 1.2-1.5 вказаного договору КУП «ЕкоВін», як виконавець послуг з вивезення побутових відходів, згідно з графіком надає такі послуги, що утворюються мешканцями з контейнерних майданчиків ТОВ «ЖЕО», а ТОВ «ЖЕО» утримує майданчики в належному санітарному стані і веде бухгалтерський облік по нарахуванню оплати за послуги, проводить касовий збір абонентської плати від мешканців з послідуючим перерахуванням КУП «ЕкоВін», заключає договори з мешканцями про надання послуг з вивезення побутових відходів, проводить нарахування мешканцям та збирає платежі відповідно фактично наданим послугам за звітний період. (а.с. 40) Зі змісту вказаного договору про спільну діяльність та договору №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16.10.2014р., вбачається, що укладаючи оспорюваний договір відповідач - ТОВ «ЖЕО» не брало на себе зобов'язання щодо надання послуг з вивезення побутових відходів, а лише зобов'язувалось утримувати майданчики в належному санітарному стані, вести бухгалтерський облік по нарахуванню оплати за послуги, проводити касовий збір абонентської плати від мешканців з послідуючим перерахуванням КУП «ЕкоВін», заключати договори з мешканцями про надання послуг з вивезення побутових відходів, проводити нарахування мешканцям та збирати платежі відповідно фактично наданим послугам за звітний період. Крім того, з 01.11.2016р. договір про спільну діяльність щодо надання послуг населенню із вивезення побутових відходів сторонами розірвано, згідно з додатковою угодою від 17.10.2016р., а тому з 01.11.2016р. ТОВ «ЖЕО» взагалі не здійснює жодних повноважень щодо вивезення побутових відходів, що утворюються мешканцями житлового будинку [ADDRESS]. (а.с. 42) Що стосується посилань позивача та його представників на не відповідність оспорюваного договору типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529, то такі посилання не заслуговують на увагу враховуючи наступне. Постановою КМУ від 20 травня 2009 р. N529 затверджено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який містить такі обов'язкові розділи як: предмет договору, розмір щомісячної плати за надані послуги, наявність пільг з оплати послуг, порядок оплата спожитих послуг, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін, порядок розв'язання спорів, форс-мажорні обставини, строк дії договору. Разом з тим, відповідно до статті 26 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції на час укладання оспорюваного договору, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: найменування сторін; предмет договору; вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; права та обов'язки сторін; порядок контролю та звіту сторін; порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; порядок здійснення ремонту; відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; порядок вирішення спорів; перелік форс-мажорних обставин; строк дії договору; умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; дата і місце укладення договору. Проаналізувавши умови договору №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16.10.2014р. суд дійшов висновку, що вказаний договір містить усі істотні умови визначені законом та не суперечить Типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Що стосується порушення при укладенні договору статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 6.1 оспорюваного договору з підписанням цього договору сторона 2 надає стороні 1 однозначну згоду на обробку будь-яким чином і будь-який спосіб її персональних даних, зокрема, прізвища, ім'я, по батькові, віку, статі, паспортних даних, адреси реєстрації, інформації про житло (тип житла, його площа тощо), інформації про пільги, контактний телефон у формі картотек та/або за допомогою програмного забезпечення, інформаційно-телекомунікаційних систем з метою забезпечення реалізації відносин, які виникають у зв'язку із наданням стороною 1 послуг зазначених цим договором. При цьому, сторона 2 при зміні її персональних даних зобов'язується надати у найкоротший термін стороні 1 уточнену інформацію та подати оригінали відповідних документів для внесення нових особистих персональних даних споживачів житло-комунальних послуг. Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону об'єктами захисту є персональні дані. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. В той же час, положенням пункту першого та третього статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що підставами для обробки персональних даних є, зокрема, згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб'єкт персональних даних або який укладено на користь суб'єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб'єкта персональних даних. Таким чином, оскільки при укладанні договору про надання житлово-комунальних послуг позивачем самостійно надано згоду на обробку його персональних даних, а також враховуючи те, що необхідність обробки персональних даних позивача пов'язана з необхідністю виконання укладеного правочину, де позивач виступає стороною, суд не вбачає суперечностей між укладеним договором та положеннями закону. Що стосується посилань представників позивача на невідповідність договору вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки відповідно до закону договір укладається між виконавцем або виробником послуг та споживачем, а не між стороною 1 та стороною 2, як зазначено в договорі, суд вважає за необхідне зауважити, що зазначене у договорі формулювання жодним чином не змінює предмету, змісту та умов договору та в жодному випадку не впливає на його відповідність чи невідповідність вимогам закону. Також суд критично оцінює посилання позивача на те, що ним не підписувався оспорюваний договір, оскільки оригінал договору №043372 про надання житлово-комунальних послуг від 16 жовтня 2014 року, укладений позивачем та відповідачем, було досліджено в судовому засіданні та встановлено, що вказаний договір містить підпис [PERSON] При цьому, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи щодо визначення чи вчинений підпис на договорі саме позивачем, останнім не заявлялося, тоді як таке право позивачу роз'яснювалося в судовому засіданні, а сама по собі наявність кримінального провадження щодо підробки підпису на договорі, на даний час не дає підстав стверджувати, що такий договір не підписувався позивачем. Крім того, згідно з положеннями статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Верховний Суд України у правовій позиції викладеній у постанові від 21 січня 2015 року по справі № 6- 215цс-І4 вказав, що з урахуванням норм статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Однак, в судовому засіданні встановлено, що оспрорюваним договором права, свободи чи інтереси позивача щодо отримання житлово-комунальних послуг не порушено. Посилання ж позивача та його представників на ту обставину, що у зв'язку з укладанням договору збільшилася вартість отримуваних послуг, судом до уваги не приймається оскільки позивачем не наданого жодного доказу на підтвердження таких висновків. Крім того, суд звертає увагу, що визначення тарифів на житлово-комунальні послуги чинним законодавством віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування та не відноситься до компетенції відповідача. Поряд з цим, суд зауважує, що якість отримуваних послуг та правильність їх тарифікації, не є предметом розгляду у цій справі. Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Однак, в судовому засіданні судом не встановлено обставин, які б вказували на невідповідність оспорюваного договору вимогам визначеним статтею 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину. В той же час, вимога позивача про скасування договору не відповідає способам захисту порушеного права встановленим статтею 16 ЦК України та відповідно не може бути задоволена. Відповідно до статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини першої та другої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими статті 212 ЦПК України з врахуванням положень статей 57-66 ЦПК України. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами невідповідності оспорюваного договору вимогам закону, а тому, з підстав заявлених у позовній заяві, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В той же час, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. На виконання вимог ухвали суду від 10 травня 2017 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією від 12.05.2017р. (а.с. 12) Однак, 11 жовтня 2017 року Верховним судом України при розгляді справи №6-916цс17 висловлено правовий висновок, відповідно до якого споживач, право якого порушене і який з огляду на це подає позов, відповідно до статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, але має обов'язок щодо сплати судового збору при вчиненні відповідних дій в інших судових інстанціях та у Верховному Суді України. Відповідно до частини другої статті 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. В той же час, відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Таким чином, з урахуванням правового висновку Верховного суду України, питання повернення сплаченого судового збору може бути розглянуто судом за наявності відповідного клопотання позивача, в порядку передбаченому статтю 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного та

Outcome: dismissed