Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова суду з позовом до ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON], в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "КБ "Приват Банк"" заборгованість по кредитному договору від 28.07.2007 року у розмірі 32622,65 грн.; - стягнути солідарно з ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON]. на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість по кредитному договору у розмірі 200 грн.; - стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 326,23грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.07.2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредитний ліміт у розмірі 2750,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії карти. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов кредитного договору від 228.07.2007 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 26.11.2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 32622,65 грн., а саме: 2425,71 грн. - заборгованість за кредитом; 11649,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 495,00 грн. - заборгованість по комісії; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина);1529,65грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі міста Харкова" укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач - ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова у судове засідання представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, надала суду заперечення, доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що позовна заява подана з порушенням строків позовної давності, в зв'язку з чим на підставі ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, просить в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 28.07.2008 року відповідно до укладеного договору № НАХRRС16080001 [PERSON] отримала кредит у розмірі 2750,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Таким чином, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] виникли договірні відносини з приводу надання останній кредитних коштів. Договір від 28.07.2008 року складається з Заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно Умов відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 26.11.2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 32622,65 грн., а саме: 2425,71 грн. - заборгованість за кредитом; 11649,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 495,00 грн. - заборгованість по комісії; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина);1529,65грн. - штраф (процентна складова). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Згідно ст.ст. 257, 258 ч.2 п.1, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З «Умов надання споживчого кредиту фізичними особами («Розстрочка») (Стандарт)», наданих позивачем, вбачається, що сторони узгодили строк позовної давності звернення до суду п'ять років. (п.5.5). Зважаючи на те, що про порушення свого права позивач дізнався в день закінчення строку повернення позики - 28.07.2008 року, то відповідно до вимог ст. 257 ЦК України пятирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права позивача закінчився 28.05.2013 року. В суд із зазначеним позовом позивач звернувся 26.03.2014 року, пропустивши строк позовної давності без поважної причини. Відповідно до ст..11 ч. 11 п.7 Закону України «Про захист прав споживачів» (від 12.05.1991 року в редакції від 02.12.2012 року) якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року, враховуючи положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п.7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до вимог ст..267 ч.4 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed