Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] 30.12.2016 року (згідно дати поштового відправлення) звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2007169751 від 10.12.2013 року в розмірі 24229,99 грн., що складається з боргу за кредитом в розмірі 20392,66 грн., суми відсотків за користування кредитом в розмірі 1,44 грн., суми комісії за кредитом в розмірі 3853,89 грн., посилаючись на обставини того, що між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту від 10.12.2013 року №2007169751, відповідно до якого банк надав останній на придбання товару кредитні кошти в загальному розмірі 22964,00 грн. зі строком повернення кредиту 36 місяців, тобто до 10.12.2016 року, а відповідач зобов'язався вчасно повернути кредит. 22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" був укладений договір факторингу, за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №2007169751 від 10.12.2013 року. Позичальник взяті на себе зобов'язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 24.11.2016 року її заборгованість перед позивачем становить 24229,99 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20392,66 грн., суми відсотків за користування кредитом у розмірі 1,44 грн., суми комісії за кредитом 3853,89 грн. Представник позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за викликом в судове засідання не з'явився, подавши попередньо письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, за змістом якої підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та не заперечував щодо винесення заочного рішення, додатково представивши витяг з додатку 1 до договору факторингу №22/12/14/1-1. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.51-52), в судове засідання черговий раз не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин, чи розгляд справи у її відсутності не представила. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. У відповідності до вимог ч.9 ст.110 ЦПК України за останнім відомим місцем реєстрації проживання відповідача [PERSON] (а.с.13) даний позов, пред'явлений до фізичної особи, є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до вимог ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Так, в судовому засіданні установлено, що 10.12.2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2007169751 (а.с.5-10). За умовами договору банк надав [PERSON] споживчий кредит на придбання товару в загальному розмірі 22964 грн. зі строком користування на 36 місяців по 10.12.2017 року, а відповідач зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного часткового повернення (згідно графіку) отриманих у кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01% річних від суми залишку заборгованості по кредиту. Погашення кредиту визначено сторонами шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 1095,00 грн. та згідно п.4.2. договору про надання споживчого кредиту вбачається, що платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дати платежів у складі суми платежу за розрахунковий період. Згідно п.4.3. договору про надання споживчого кредиту проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця, одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений у графіку платежів, для розрахунку використовується база виходячи з 365 днів у році. Згідно п.4.3.1. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов цього договору. Згідно п.4.4. договору про надання споживчого кредиту, позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію за управління кредитом, розмір якої визначений в графіку платежів, що є невідємною частиною даного договору. У випадку дострокового повернення кредиту, комісія за управління кредитом сплачується за фактичний час користування кредитом. Згідно п.4.5. договору про надання споживчого кредиту платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником дати платежів у складі суми платежу за розрахунковий період. Згідно п.4.6. договору про надання споживчого кредиту графік платежів є Додаток №1 та невідємною частиною даного договору, та розраховується з урахуванням розміру та строку кредиту, процентної ставки користування кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду. Розмір щомісячних платежів зазначається в графіку платежів та визначається формулою ануїтет них платежів (виключенням можуть бути перший та/ чи останній платіж) з урахуванням фактичної кількості календарних днів у році. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останнього на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість, а також комісію за користування кредитом. 22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладений договір факторингу №22/12/14/1-1, із додатком 1 до нього, за якими банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги серед інших до відповідача [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору № [NUMBER] від 10.12.2013 року (а.с.15-21,67). Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконала, що призвело до виникнення станом на 24.11.2016 року заборгованості за вищезазначеним договором у розмірі 24229,99 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20392,66 гривень, суми відсотків за користування кредитом у розмірі 1,44 гривень, сума комісії за кредитом в розмірі 3853,89 грн. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини, визначені главами 71, 73 ЦК України. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень статтей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії, оскільки наведені положення п.4.4. кредитного договору щодо стягнення за відповідних умов щомісячної комісії за управління кредитом вочевидь суперечить встановленим пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, обмежень щодо того, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо). Про незаконність нарахування комісії за послуги, які супроводжують кредит, також вказано у правовій позиції Верховного Суду України у справі 6-1746цс16 від 16.11.2016 року, що є обов`язковою до застосування згідно вимог ст.360-7 ЦПК України. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення нею інших платежів в рахунок виконання власних зобовязань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обовязком особи, яка порушила зобовязання. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості відповідача [PERSON] перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" із погашення боргу по кредиту за правом вимоги останнього згідно вказаного договору факторингу, що виникла з вини позичальника, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2007169751 від 10.12.2013 року станом на 24.11.2016 року боргу за кредитом в розмірі 20392,66 грн. та сума відсотків за користування кредитом у розмірі 1,44 грн., тобто загалом суми боргу 20394,10 грн. (20392,66 грн. + 1,44 грн.) за період з 10.12.2013 року по 24.11.2016 року є справедливою, так як заявлені суми узгоджуюється з представленим розрахунком заборгованості станом на 24.11.2016 року, не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, не спростовані безпосередньо відповідачем, а тому вказана сума підлягає стягненню з останньої на користь позивача. Натомість решта позовних вимог щодо стягнення боргу за простроченою комісією за управління кредитом в сумі 3853,89 грн. з наведених вище підстав задоволенню не підлягає. Також пропорційно задоволеним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати з обрахунку відповідного розміру судового збору 1378 грн. (а.с.1) та 420 грн. витрат, пов'язаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (а.с.52), тобто загалом 1798 грн. (1378 грн. + 420 грн.). Враховуючи викладене,

Outcome: approved