Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління в Закарпатській області про визнання права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку №624 в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області виникло 11 червня 1997 року, коли [PERSON] отримав Державний акт ІІ-ЗК №007816 на право приватної власності на землю площею 0.15 га, тобто до запровадження Державного реєстру земель, коли кадастрові номери земельним ділянкам не присвоювалися. Восени 2005 року при підготовчих роботах для виготовлення проекту технічної документації із землеустрою, з метою перенесення в подальшому інформації про земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, була виявлена помилка в Державному акті IIЗК № 007816: має місце розташування в межах земельної ділянки, відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0973 га Серія ЯЛ № 784928 (яка в 2005 р. була в користуванні [PERSON]Ф.), частини іншої земельної ділянки площею 0,15 га, згідно Державного акту IIЗК № 007816 (яка в 2005 р. була в користуванні [PERSON]С.). 23 листопада 2005 року він звернувся до сільського голови с. Косівська Поляна, [PERSON] з клопотанням про прийняття рішення щодо виправлення помилки в Державному акті IIЗК № 007816 за матеріалами інвентаризації земель шляхом зміни конфігурації земельної ділянки. Відповідно до Державного Акту IIЗК № 007816 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га та за матеріалами інвентаризації земель, двадцять другою сесією 4 скликання Косівсько-Полянської сільської ради було прийнято рішення від 02 лютого 2006 р. щодо надання гр. [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі шляхом зміни її конфігурації на місцевості. На підставі рішення двадцять другої сесієї 4 скликання Косівсько-Полянської сільської ради від 02 лютого 2006 р., [PERSON] замовив приватному підприємцю [PERSON] виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (зміна конфігурації земельної ділянки) гр. [PERSON] Після погодження з суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON], проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (із зміненою конфігурацією) у власність [PERSON] в лютому 2007 р. був поданий на розгляд сесії Косівсько-Полянської сільської ради. 20 квітня 2007 р. шостою сесією 5 скликання Косівсько-Полянської сільської ради було прийнято рішення № 82, яким [PERSON] відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (зміна конфігурації земельної ділянки) гр. [PERSON] для обслуговування житлового буд. № 624. [PERSON] помер 11 грудня 2007 р. Його правонаступник, [PERSON] (мешканець с. Косівська Поляна, № 625), разом з [PERSON] (мешканка с. Косівська Поляна, № 626) здійснили самозахват спірної земельної ділянки за адресою с. Косівська Поляна, № 624. Ухвалою Рахівського районного суду у справі № 2-1239/2008 від 17 грудня 2008 р. [PERSON] та [PERSON] заборонено особисто або через третіх осіб проводити будівництво об'єктів на спірній земельній ділянці за адресою с. Косівська Поляна, № 624. Проте, 25 лютого 2009 р. сільський голова с. Косівська Поляна - [PERSON] видає [PERSON] сфальсифіковану довідку № 51 "...в тому, що [PERSON] дійсно мав у користуванні присадибну земельну ділянку площею 0,12 га у дворогосподарстві № 625, яку подарував [PERSON] (договір дарування ВЕЕ № 913571 від 4 квітня 2007 р.)". Насправді, в договорі дарування ВЕЕ № 913571 від 4 квітня 2007 р. [PERSON] дарує [PERSON] лише будинок № 625, оскільки [PERSON] не мав Державного акту на право приватної власності на землю. Потім сільський голова с. Косівська Поляна, [PERSON] ініціює рішенням 20 сесії 5 скликання Косівсько-Полянської сільської ради від 01.06.2009 р. № 247 про скасування рішення двадцять другої сесієї 4 скликання Косівсько- Полянської сільської ради від 02 лютого 2006 р. щодо надання гр. [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі шляхом зміни її конфігурації на місцевості. Проте, Постановою Святошинського районного суду м. Києва у справі 2а-417-1/10 від 06.12.2010 р., визнано незаконним та скасовано рішення 20 скликання Косівсько-Полянська сільська рада від 01.06.2009 р. № 247 про скасування рішення двадцять другої сесії 4 скликання Косівсько-Полянської сільської ради від 02.02.2006 р. щодо надання гр. [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі шляхом зміни її конфігурації на місцевості. Тому в 2010 р., на підставі рішення Косівсько-Полянської сільської ради № 136 від 02.02.2006, на замовлення [PERSON] приватним підприємством "ТІСА" була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності гр. [PERSON] на земельну ділянку із зміною конфігурації в с. Косівська Поляна, № 624, Рахівського району, Закарпатської області. У Висновку судово-землевпорядної експертизи від 17.10.2011 р. № 826 по цивільній справі № 2-18/11 записано, що: "...Матеріалів, зібраних у Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку із зміною конфігурації в с. Косівська Поляна, № 624, Рахівського району, Закарпатської області гр. [PERSON], що розроблена Приватним підприємством "ТІСА", достатньо для виготовлення гр. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку в с. Косівська Поляна, № 624, Рахівського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із зміненою конфігурацією". Незважаючи на вищевикладене, сільський голова с. Косівська Поляна [PERSON], всупереч вимогам нормативних актів, офіційним листом за № 66 від 06.03.2013 р. відмовився погодити (підписати) цю Технічну документацію із землеустрою. На підставі наведеного просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15 га із зміненою конфігурацією, відведену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в с. Косівська Поляна, №624, Рахівського району Закарпатської області. В процесі розгляду справи позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог. В даній заяві позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована на території с. Косівська Поляна, буд. №624, Рахівського району Закарпатської області із цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі рішення Косівсько-Полянської сільської ради від 13 квітня 1995 року про передачу земельної ділянки площею 0.15 га у приватну власність гр. [PERSON]. Ухвалою суду від 22.08.2013 року первісного відповідача [PERSON] управління юстиції у Закарпатській області було замінено на Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача, Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання, повторно не з"явився, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Про причину своєї неявки суд не повідомили. Заперечень на позов не подавали. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Основною позовною вимогою позивача являється вимога про визнання за за ним право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована на території с. Косівська Поляна, буд. №624, Рахівського району Закарпатської області із цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі рішення Косівсько-Полянської сільської ради від 13 квітня 1995 року про передачу земельної ділянки площею 0.15 га у приватну власність гр. [PERSON]. Судом встановлено, що на час звернення позивача до суду в нього є дійсний Державний акт на право приватної власності на землю серії IIЗК № 007816 від 11 червня 1997 року, згідно якого позивачу [PERSON] на праві особистої приватної власності в цілій частині належить земельна ділянка загальною площею 0,15 га, що розташована на території Косівсько Полянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель. Рішенням Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району від 20 квітня 2007 року №82 відмовлено [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку №624. Відповідно до пункту б. ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України у випадку відмови органа виконавчої влади чи місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність чи залишення заяви без розгляду питання розглядається в судовому порядку. Стаття 79 Земельного кодексу України визначає, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 встановлює, що при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування по питанням, віднесеним до їх компетенції (при відмові в передачі у власність чи в продажу земельної ділянки чи розміщенні обєкту), суд у випадку задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними та зобовязує їх, в залежності від характеру спору, здійснити певні дії на захист порушеного права, чи сам визнає це право за позивачем. Відповідно до п. 12 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження по розпорядженню землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Стаття 14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в користуванні громадянина в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам передбачене ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. Згідно висновку судово-землевпорядної експертизи від 17.10.2011 р. № 826 по цивільній справі № 2-18/11 проведеної ДП "Закарпатським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою" встановлено, що матеріалів, зібраних у Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку із зміною конфігурації в с. Косівська Поляна, № 624, Рахівського району, Закарпатської області гр. [PERSON], що розроблена Приватним підприємством "ТІСА", достатньо для виготовлення гр. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку в с. Косівська Поляна, № 624, Рахівського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із зміненою конфігурацією. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється окрім іншого шляхом визнання прав. Судом встановлено, що позивач належним чином набув права власності на дану земельну ділянку, а відмова органу місцевого самоврядування у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, являється обставиною, яка підпадає під регулювання статті 392 ЦК України, за якими власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до частини 2 статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач довів відповідно до статті 60 цього ж Кодексу ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог і заперечень на підставі належних та допустимих доказів. Відповідач не скористався своїм правом та не виконав свого обовязку доказування та подання доказів. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу приписів статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. При розгляді даної справи суд посилається на положення статей 58-59 ЦПК України, згідно яких належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Outcome: approved