Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. У позові вказує, що між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0959/82/0035206 від 30 січня 2012 року та № 010/0959/82/0046416 від 03 липня 2012 року. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (далі - АТ "КІБ") було укладено Договір відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого до АТ "КІБ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 014/0959/82/0035206 та № 010/0959/82/0046416. 25.04.2017 між АТ "КІБ" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, у відповідності до умов якого, АТ "КІБ" передає (відступає) TOB "ФК "ЄАПБ" за плату, а TOB "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "КІБ" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості). Згідно п. 2.2. Договору відступлення права вимоги, Відступлення ТОВ "ФК "ЄАПБ" зазначених в Попередньому реєстрі боржників Прав вимоги відбувається за умови виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" п. 3.2. Договору, та з моменту підписання сторонами реєстру ( ів) боржників, складених за формою, наведеною в Додатку №2 до Договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 201704251 від 25.04.2017 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача: по кредитному договору № 014/0959/82/0035206 від 30 січня 2012 року в сумі 29159,25 грн, по кредитному договору № 010/0959/82/0046416 від 03 липня 2012 року в сумі 10537,85 грн. Відповідно до п. 2.3. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє AT "КІБ" у Кредитних, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог AT "КІБ", включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Згідно п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, AT "КІБ" гарантує, що на дату укладення Договору Права Вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними. Відповідач не виконала свої зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість, тому, позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" вимушене звернутися до суду з заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості та просить стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді. Ухвалою від 02 січня 2020 року відкрито провадження в даній справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримав просив його задовольнити у повному обсязі на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, зазначив, що заперечує проти задоволення позову та просить застосувати строк позовної давності з підстав викладених у заяві. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідно до заяв позивача між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитні договори: № 014/0959/82/0035206 від 30 січня 2012 року та № 010/0959/82/0046416 від 03 липня 2012 року (а.с. 5-10, 13, 20-25, 26). Згідно п. 2.2. Договорів відступлення права вимоги № 114/33 та № 20170425, Відступлення ТОВ "ФК "ЄАПБ" зазначених в Попередньому реєстрі боржників Прав вимоги відбувається за умови виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" п. 3.2. Договору, та з моменту підписання сторонами реєстру (ів) боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до Договору (а.с. 34-37). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року (а.с. 33), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача: по кредитному договору № 014/0959/82/0035206 в сумі 29159,25 грн., з яких: -9052,64 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -2944 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 17162,61 грн. - сума заборгованості за пенею. по кредитному договору № 010/0959/82/0046416 в сумі 10537,85 грн., з яких: -10537,85 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -0 грн. - сума заборгованості за відсотками; -0 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 18-19, 31-32). Відповідно до п. 2.3. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє AT "КІБ" у Кредитних договорах, входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог AT "КІБ", включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами (а.с. 34, 36). Згідно п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, AT "КІБ" гарантує, що на дату укладення Договору Права Вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними (а.с. 34, 36). На виконання п. 2.7. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст.ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитних договорах, AT "КІБ" направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК"ЄАПБ" (а.с. 16, 29). З метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитних договорів, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, а також розрахунок заборгованості за кредитними договорами (а.с. 17-19, 30-32). Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених Договорами. Незважаючи на це відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надан йому Кредит в строки, передбачені Кредитними договорами. Проте, у ході судового розгляду встановлено, що до суду позивач звернувся з пропуском строку позовної давності відносно заявлених вимог про стягнення пені. Так, відповідно до укладеного кредитного договору № 014/0959/82/0035206 від 30 січня 2012 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав [PERSON] кредит на термін дії до 30.01.2018 (а.с. 5) та кредитного договору № 010/0959/82/0046416 від 03 липня 2012 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав [PERSON] кредит на термін дії до 03.07.2016. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що кредитними договорами встановлено загальну позовну давність тривалістю в 6 та 4 роки. Кредитні договори містить підписи кредитодавця та позичальника, а отже сторони належним чином обізнані про встановлену договором позовну давність. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Останній платіж, внесений відповідачем у погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0959/82/0035206 був 05.06.2016, а отже, при несплаті платежу 30.06.2016, позивачу було відомо про його порушене право вже в липні 2016 року, за кредитни договором № 010/0959/82/0046416 останній платіж внесений 08.06.2016, а отже, при несплаті платежу 25.06.2016, позивачу було відомо про його порушене право вже в липні 2016 року після укладення договорів відступлення. У зв`язку з викладеним, строк позовної давності до позовних вимог закінчився у червні 2019 року, а позивач звернувся з даним позовом 28.12.2019, тобто з порушенням строків позовної давності. Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача пені. Отже, не може бути стягнута пеня, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування. Оскільки у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом після закінчення строку дії кредитного договору, то позовна давність не застосовується, а в позові відмовляється в цій частині за безпідставністю. Вказане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі та Постановою Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 753/11267/16-ц (провадження № 61-5663св18). Крім того, повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» та повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних відповідач не отримував. Згідно з вимогами ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності, а тому суд вважає за можливе застосування такої. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір стягується з позивача.

Outcome: dismissed