Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

24.04.2015 року від Комунального закладу охорони здоровя Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 до суду надійшла заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласної психіатричної лікарні №1 терміном на три місяці для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу. В обґрунтування заяви зазначено, що у [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO], туберкульоз легень вперше виявлено в 1997 році. Але хворий з власної вини лікування отримував нерегулярно, зловживав спиртними напоями. В березні 2000 року у хворого виявлено туберкульозний спондиліт (туберкульозне запалення хребта). В травні 2000 року хворому проведено оперативне втручання. В подальшому [PERSON] отримував лікування в Обласному протитуберкульозному диспансері №3 (ОПТД № 3), туберкульозних санаторія "Занки" та "Володимирський". З 2005 року [PERSON] переведений до 5 клінічної та диспансерної категорії: осередковий інфільтративний туберкульоз легень (ОІТБ). Категория 5 рецидив туберкульозу. Проходив обстеження в ОПТД №3 один раз в два роки. 28 лютого 2014 року машиною швидкої допомоги [PERSON] доставлений до амбулаторного відділення ОПТД №3 в тяжкому стані. Для дообстеження та лікування хворий був госпіталізований до стаціонарного відділення диспансеру, де перебував до 02.10.2014 року. На ЦЛКК 04.03.2014 року хворому встановлено діагноз: рецидив туберкульозу (РТБ) - диссимінований. Рішенням Обласної ЛКК № 4742 від 10.04.2014 року [PERSON] встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз диссимінований. Перебуваючи в стаціонарному відділенні ОПТД № 3 хворий систематично порушував режим медичного закладу, вимоги медиків не виконував, зловживав алкогольними напоями. Тому, на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19.09.2014 року [PERSON] 02.10.2014 року направлено на примусове лікування до Обласної психіатричної лікарні №1, де він перебував до 02.01.2015 року. І по закінченню строку примусового лікування був виписаний. 02.01.2015 року [PERSON] для подальшого лікування та обстеження госпіталізований до стаціонарного відділення ОПТД №3, де він перебуває і по теперішній час. Але у хворого відсутня максимальна прихильність до лікування, він систематично порушує режим медичного закладу, вимоги медиків не виконує, зловживає алкогольними напоями, відмовляється від прийому протитуберкульозних препаратів. На неодноразові бесіди та попередження реагує агресивно. 19 січня 2015 року [PERSON] консультований лікарем наркологом. Під час обстеження, лікарем - наркологом було встановлено, що хворий зловживає алкогольними напоями. Тобто, у хворого встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм (F 10.20). В зв'язку з чим, лікар нарколог попередив хворого про примусове лікування. В добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути вкрай небезпечними. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 16.04.2015 року за №20 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень диссимінований. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я "Обласна психіатрична лікарня № 1", терміном на три місяці. Оскільки, [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а в Обласній психіатричній лікарні №1 є фтизіо-наркологічне відділення для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, то буде найдоцільнішим направити його на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяців. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Відповідно до ст. 285 ЦПК України просила не викликати у судове засідання [PERSON], оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON], який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за його відсутністю. Вислухавши представника заявника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 16.04.2015 року за №20 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень диссимінований. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров»я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці . (а. с. 4). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу та алкоголізм, а також його ухилення від лікування та порушення режиму лікування підтверджується даними виписки з історії хвороби №067134, виписки із медичної карти №2015/2, листка огляду та консультацій спеціалістами. (а. с. 5-7). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником ОПТД № 3 надано докази того, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та алкоголізм, під час амбулаторного та стаціонарного лікування порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та хронічний алкоголізм, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved