Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 07 лютого 2013 року помер [PERSON], який був батьком позивача та відповідачів. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок № 18 по вул. Ватутіна в с. Тойкут Ковельського району; житловий будинок № 82-а по провулку Ватутіна в с. Вербка Ковельського району; фермерське господарство в с. Тойкут Ковельського району; земельна ділянка площею 2,98 га в межах згідно з планом, що розташована на території Тойкутської сільської ради Ковельського району; трактор марки "МТЗ-80", 1992 року випуску, причіп марки "ПСЕ-Ф-12,5". Позивачем стверджується, що інших спадкоємців немає, оскільки з дружиною [PERSON], яка померла 08.06.2008 року, померлий [PERSON] проживав у фактичних шлюбних стосунках, одружені вони не були. Заповіту [PERSON] не залишив. У встановленому законом порядку позивач та відповідач [PERSON] звернулись в Ковельську держнотконтору з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідач [PERSON] в нотконтору з заявою про прийняття спадщини не зверталась, приймати спадщину після смерті батька вона не бажає. Позивач зазначає, що після смерті батька в неї з [PERSON] неодноразово виникали суперечки щодо поділу спадкового майна, вони не могли дійти згоди та мирно розділити майно. В той же час вона має намір успадкувати лише житловий будинок з господарськими спорудами в с. Тойкут по вул. Ватутіна, 18, який належав померлому [PERSON], однак у встановленому порядку право власності на нього зареєстровано не було. Решту спадкового майна, на думку позивача, має успадкувати [PERSON], оскільки він проживав разом з батьком, вів з ним спільне господарство. Враховуючи зазначене, позивач [PERSON] просила суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, який розташований в с. Тойкут по вул. Ватутіна, 18 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] /а.с. 2-3/. В ході судового розгляду справи відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно. Зустрічний позов обґрунтовано аналогічними обставинами, що й первісний позов. Зокрема позивач за зустрічним позовом [PERSON] вказує на те, що він також є спадкоємцем майна після померлого [PERSON], однак оформити свої спадкові права не має можливості, оскільки його сестра [PERSON] в нотаріальну контору зявлятися відмовилась, в них склались з нею неприязні відносини, добровільно розділити спадкове майно не мають змоги. Вважає, що померлий [PERSON] проживав разом з ним, вони разом вели спільне господарство, наживали все майно, а тому погоджується, що його частка в спадковому майні має бути більшою. Зважаючи на зазначене, [PERSON] просив суд постановити рішення, яким поділити спадкове майно та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на: житловий будинок № 82-а по провулку Ватутіна в с. Вербка Ковельського району; земельну ділянку площею 0,08 га, яка розташована в с. Вербка Ковельського району по провулку Ватутіна, 82-а; причіп марки "ПСЕ-Ф-12,5"; трактор марки "МТЗ-80", 1992 року випуску; земельні ділянки площами 1,75 га, 0,48 га та 0,75 га в межах згідно з планом, що розташовані на території Тойкутської сільської ради Ковельського району; фермерське господарство "Безмінове" в с. Тойкут Ковельського району /а.с. 56-57/. Ухвалою суду від 10 листопада 2015 року первісний та зустрічний позови обєднані в одне провадження для спільного розгляду /а.с. 101/. Сторони в судове засідання не з'явились, однак подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, згідно вказаних заяв, [PERSON] підтримує свій первісний позов та визнає зустрічний, а [PERSON] визнає первісний позов та підтримує зустрічний позов. В той же час, як вбачається з поданої [PERSON] заяви, він не підтримує свою позовну вимогу щодо визнання за ним права на фермерське господарство "Безмінове", а тому суд не розглядає зустрічний позов в частині цієї позовної вимоги. Крім цього, ухвалою суду від 17.12.15 року позовну вимогу [PERSON] про визнання за ним права власності на земельні ділянки площами 1,75 га, 0,48 га та 0,75 га в межах згідно з планом, що розташовані на території Тойкутської сільської ради Ковельського району залишено без розгляду за заявою позивача за зустрічним позовом. Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 лютого 2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 07 лютого 2013 року виконавчим комітетом Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області /а.с. 4/. Як вбачається з довідки № 400, виданої 16.07.2015 року Тойкутською сільською радою Ковельського району, згідно запису за № 0021 в погосподарській книзі № 1 за 2013 рік Тойкутської сільської ради рахується господарство, головою якого був [PERSON], який помер 07 лютого 2013 року і на час смерті постійно проживав та був прописаний в с. Тойкут по вул. Ватутіна, 18 Ковельського району. Крім нього на момент смерті і на даний час в будинку за вказаною адресою ніхто не проживає та не зареєстрований. Спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Будинок побудований в 1931 році, не приватизований /а.с. 10/. Зазначені обставини підтверджуються також випискою з погосподарської книги, виданої 25.06.2015 року за № 355 Тойкутською сільською радою Ковельського району /а.с. 11/. Таким чином житловий будинок № 18 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Ватутіна в с. Тойкут Ковельського району належав померлому [PERSON] на праві приватної власності, однак у встановленому законом порядку таке право зареєстровано не було. Крім цього, померлому [PERSON] на праві приватної власності належало майно: -житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по провулку Ватутіна, 82-а в с. Вербка Ковельського району Волинської області, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав, виданого 20.12.2012 року КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" /а.с. 22, 61/; -земельна ділянка площею 0,08 га, що розташована по провулку Ватутіна, 82 в с. Вербка Ковельського району та призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю, виданого Дубівською сільською радою Ковельського району 01.04.2003 року, та копією договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 02.10.2006 року, посвідченого нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON] /а.с. 23, 81, 91, 107-117/. В подальшому придбаній [PERSON] частині земельної ділянки площею 0,08 га було присвоєно № 82-а по провулку Ватутіна в с. Вербка Ковельського району, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи на цей житловий будинок, зокрема витягом з рішення Дубівської сільської ради № 12/4-2 від 28.12.2011 року "Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна в селі Вербка" /а.с. 136/; -причіп марки "ПСЕ-Ф-12,5 Б", заводський № 048729, номерний знак ШП 60-40, що підтверджується копією технічного паспорту, виданого 17.08.1992 року Ковельською районною інспекцією Держтехнагляду /а.с. 80/; -трактор марки "МТЗ-80Л", 1992 року випуску, заводський № 843218, двигун Д-240 № 975002, номерний знак ШР 18-94, що підтверджується копією технічного паспорту, виданого 17.08.1992 року Ковельською районною інспекцією Держтехнагляду /а.с. 78/. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало йому на праві приватної власності, в тому числі й на зазначене вище. Померлий [PERSON] був батьком [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що визнається сторонами та підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу /а.с. 6, 7/. Крім цього, як вбачається з відповідних свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], їх матірю була [PERSON]. Однак остання не є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки вона померла 08.06.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 09.06.2008 року Тойкутською сільською радою Ковельського району, а спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /а.с. 4, 127, 128/ Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 347/2013, після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину, про що свідчать їх заяви до Ковельської держнотконтори про прийняття спадщини та отримане свідоцтво про право. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується її заявою до Ковельської держнотконтори від 12.08.2013 року /а.с. 122-126/. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, заповіту [PERSON] не залишив. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом майна, що належало померлому [PERSON], а тому це майно належить їм в порядку спадкування за законом з часу відкриття спадщини. Разом з тим, з повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори № 1472/01-16 від 31.07.2015 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] на житловий будинок № 18 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Ватутіна в с. Тойкут Ковельського району не може бути видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок відсутні, то позивач за первісним позовом [PERSON] не має змоги у встановленому порядку оформити свої спадкові права, а тому потребує судового захисту. Вирішуючи питання про спосіб поділу між сторонами спадкового майна, суд виходить з положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони по справі самостійно визначили яке майно, з числа спадкового, буде належати кожному з них. Суд, зважаючи на зазначені вище вимоги ЦК України та ЦПК України, визнає, що запропонований сторонами варіант поділу спадкового майна, в межах заявлених ними позовних вимог, є допустимим та, на глибоке переконання суду, зважаючи на встановлені по справі обставини, буде справедливим та не порушуватиме права та інтереси сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання сторонами первісного та зустрічного позовів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в судовому засіданні доведено обставини, якими сторони обґрунтовували свої позовні вимоги, а саме їх право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 07 лютого 2013 року. Судові витрати суд залишає за сторонами.

Outcome: approved