Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач в якому зазначив, що 26.06.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживачого кредиту №11365147000, на виконання якого банк передав відповідачу 40000 доларів США. З метою забезпечення зобов"язань за даним кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки № б/н, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], площею, 45, 10 кв.м.. Вартість предмету іпотеки оцінена в розмірі 246167 гривень. 08.12.2011 року ПАТ "УкрСиббанк" відступило свої права вимоги заборгованості за кредитним договором ПАТ "Дельта Банк". Порушення взятих зобов"язань по кредитному договору відповідачем призвело до утворення заборгованості, яка станом на 15.01.2015 року становить 62548 доларів США, що є еквівалентом 986464, 09 гривень. В рахунок погашення вказаної суми заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ "Дельта Банк" вказаного предмета іпотеки; визнати за ПАТ "Дельта Банк" право власності на зазначене нерухоме майно; виселити та зняти з реєстрації відповідача та інших осіб, які зареєстровані у вказаному житловому приміщенні; зобов"язати відповідача передати позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки та ключі від вхідних дверей. Одночасно просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не з"явилися, письмово повідомили про можливість розгялду справи у їх відсутності. Сторона відповідача надала письмові заперечення проти позовних вимог, зазначивши про те, що іншого житла, крім квартири, на яку позивач просить звернути стягнення, не має. Дослідивши матеріали справи суд дійшов виснову про наступне. Судом встановлено, що 26.06.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11365147000, відповідно до якого останньому було надано кредит в іноземній валюті в розмірі 40000 доларів США, що є еквівалентом 193988 гривень за курсом Нацбанку України станом на день укладання договору. Заява на видачу готівки № 44 від 26.06.2008 року підтверджує отримання відповідачем вказаної суми. Для забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором 26.06.2008 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, згідно якого іподекодавець передав іпотекодержателю двохкімнатну приватизовану квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю іподекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Добролежею Л.Г.. Квартира складається з двох кімнат, кухні, санкімнати, каридора, вбудованої шафи, балкона. Загальна площа Предмета Іпотеки становить 45, 1 кв.м., житлова 28, 8 кв.м. Ринкова вартість квартири 246167 гривень. З довідки від 15.01.2015 року, наданої позивачем слідує, що станом на 15.01.2015 року загальна заборгованість по кредитному договору №11365147001 становить 62281, 43 дол.США, що є еквівалентом 982255, 38 гривень. Дана сума заборгованості складається з тіла кредиту 38886, 89 доларів США ( еквівалент 613294, 47 гривень); відсотків 23394, 54 доларів США (еквівалент 368960, 91 гривень). Згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Акт прийому-передачі документації від 05.03.2012 року свідчить про передачу прав вимоги за кредитним договором №11365147000 Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк". Відповідно до п.6.1.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит. Згідно п.4 договору іпотеки, яким передбачено звернення стягнення, іпотекодержатель у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов"язання за цим договором має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором, що забезпечено іпотекою за цим договором. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю. Як передбачено п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша ст.20 ЦК України , статті 3 , 4 ЦПК України). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статті 575, 589 ЦК України визначають, що іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно п.п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність у договорі іпотеки можливості позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. У зв'язку з тим, що відповідач не здійснює платежі по кредиту, станом на 15.01.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 62548, 29 доларів США, що згідно курсу на стан подачі позовної заяви є еквівалетном 986464 гривень, позивач у відповідності до вимог Кредитного договору та договору іпотеки, використовуючи своє право, вимагає погашення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого визначена сторонами в сумі 246167 гривень. Позивач 08.05.2014 року направив відповідачу повідомлення-вимогу про виконання зобов"язань по кредитному договору. Відповідно до ст.629ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України). Свобода договору - це, насамперед, свобода укладення договору і визначення його умов. Відповідач при укладенні договору діяв вільно, виходячи з власних інтересів, прийняв рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини. Факт укладення та підписання кредитного і договору іпотеки, а також наявність кредитної заборгованості відповідач не заперечив. Неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом з метою можливості отримати погашення наявної заборгованості за рахунок іпотечного майна. Предмет іпотеки, а саме двокімнатна квартира [ADDRESS] є постійним місцем проживання відповідача. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що за відповідачем зареєстровано право власності лише на житлове приміщення, яке є предметом іпотеки. Дані про те, що відповідач має на праві власності інше житло в матеріалах справи відсутні. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до статті першої якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом строку дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до положень ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Враховуючи, що позивач не подав суду доказів про те, що відповідач, крім предмета іпотеки, має у власності інше житлове приміщення, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки предметом позову є майно, яке підпадає під дію мораторію. Вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач не заявляв. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed