Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та виховані дитини, встановлення порядку участі у виховані дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебував у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20.05.2016 року. Вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає разом з відповідачкою. Рішенням служби у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради № 46 від 13.06.2017 р. визначений наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]: за попередньою домовленістю з матірю дитини та у її присутності кожну суботу або неділю з 10.00 год. до 18.00 год. з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, враховуючи погодні умови, стан здоровя та розпорядок дитини. Відповідачка добровільно рішення органу опіки та піклування виконувати відмовляється, не заперечуючи його права на виховання дитини та спілкування з нею, сина у встановлений рішенням органу опіки час не віддає, у звязку з чим він був змушений звернутися до суду та просить зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], 11.02.2014 року, та у вихованні сина, встановити наступний спосіб спілкування [PERSON] з сином [PERSON]: перші та треті вихідні кожного місця з 10.00 суботи до 18.00 неділі за місцем проживання [PERSON]; можливість спільного відпочинку два рази на рік на протязі семи календарних днів щоразу: один раз взимку та один раз влітку щорічно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, вказує про безпідставність позовних вимог позивача з огляду на відсутність спору та зазначає, що не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що при вирішення спору покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 31.08.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно з рішенням Ленінського районного суду від 20.05.2016 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 196466 від 14.02.2014 року, виданим Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, їхній малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю. Обґрунтовуючи позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні [PERSON] вказав проте на неможливість добровільно домовитися з позивачкою про періодичність побачень з сином відповідачка не бажає. Листом від 15.12.2016 року № 02-32/1786 орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради повідомив [PERSON] у відповідь на його звернення, що з матірю [PERSON] - [PERSON] проведено бесіду, вона надала письмові пояснення, в яких зазначила, що не заперечує проти його спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Також розяснено, що відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною вирішуються у судовому порядку. Згідно з актом обстеження умов проживання заявника [PERSON] від 25.05.2017 року, складеним комісією виконавчого комітету Карлівської міської ради, проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: Полтавська обл., м. Карлівка, вул. Шевченка, 23, встановлено, що це приватний будинок, розмір житлової площі 54,1 кв.м, газифікований (опалення центральне), є водопровід. Санітарно-гігієнічні умови задовільні, будинок вмебльований, проведений капітальний ремонт кімнат, меблі нові та сучасні, побутова техніка нова. [PERSON] має власну кімнату, де є двоспальне ліжко, шафа-купе, телевізор, ноутбук, стіл. Наявні у великій кількості мякі іграшки та дитяча література. За цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], батько; [PERSON], [INFO], мати. Рішенням Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради як органу опіки та піклування "Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]" № 46 від 13.06.2017 року визначений наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]: за попередньою домовленістю з матірю дитини та у її присутності кожну суботу або неділю з 10-00 год. до 18-00 год. з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, враховуючи погодні умови, стан здоровя та розпорядок дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний і моральний розвиток, навчання, створюючи належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, найважливіший обовязок матері та батька це обовязок виховувати, ростити дитину. Це обовязок не лише перед дитиною, а й перед усією родиною та суспільством. Статтею 59 Закону України "Про освіту" та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, які дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини як особистості. Зокрема, встановлено, що батьки зобовязані виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного кодексу України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом положень ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно із ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. З аналізу норм ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.\~7,\~141,\~159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми закону якими вони урегульовані, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON], виходячи з наступного. Судом під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б могли свідчити про можливий\~\~негативний вплив батька на дитину, які б перешкоджали її нормальному розвиткові. Між сторонами не досягнуто домовленості в добровільному порядку про порядок та періодичність побачень позивача з сином, про що свідчать неодноразові звернення [PERSON] до органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, з метою усунення перешкод у спілкуванні з сином. Незважаючи на рішення служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради "Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]" № 46 від 13.06.2017 року, сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та періодичності спілкування [PERSON] із малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про усунення йому перешкод з боку позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд враховує вік дитини, віддаленість місця проживання батька та дитини, їхні взаємовідносини та позицію позивача [PERSON], а тому вважає за доцільне встановити запропонований [PERSON] спосіб спілкування з сином [PERSON], оскільки, на переконання суду, за таким варіантом інтереси дитини будуть належним чином захищені. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved