Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просить визнати договір іпотеки № б/н від 20 серпня 2012 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за зареєстрованим номером 2056 недійсним. В обгрунтування позову зазначено, що згоди на укладання договору іпотеки вона не давала, договір укладений не в її інтересах та поза її волею. ТОВ «Яблуневий дар» не погоджував внесення змін та доповнень до кредитного договору, шляхом забезпечення його кредиту третьою особою. Крім того, відповідними рішеннями суду правоустановчі документи на земельні ділянки, про які йдеться в спірному Договорі, визнані незаконними. Позивач у судове засідання не з"явилася. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з вказаних у позові підстав. Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що Договір іпотеки від 20 серпня 2012 року укладений згідно чинного законодавства. Представник третьої особи Національного банку України просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи ТОВ «Яблуневий дар» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб своїх представників у підготовче засідання не направили. Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення, в яких йдеться про те, що спірний договір жодним чином не суперечить нормам чинного законодавства, особи, які укладали договір, мали повний обсяг повноважень на його укладання, договір був посвідчений нотаріально, підписаний від імені [PERSON] [PERSON] на підставі довіреності, яка не визнавалась недійсною та була чинною на момент укладання договору. Отже, на момент вчинення договору іпотеки сторонами було дотримано всі вимоги, визначені чинним законодавством. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідними частинами статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 24 червня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського натаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності та перед третіми особами з питань одержання на ім"я [PERSON] державних актів на право власності на належні їй земельні ділянки, які розташовані на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з правом подальшого розпорядження земельними ділянками згідно діючого законодавства України. (т.1 а.с.95-96) Для розпорядження земельними ділянками [PERSON] уповноважила [PERSON], серед іншого, укладати договори іпотеки земельних ділянок, у тому числі в якості майнового поручителя за зобов"язаннями третіх осіб, підписувати їх, визначаючи при цьому умови договорів на власний розсуд. Довіреність видана терміном на п"ять років з правом передоручення повноважень іншим особам. 21 січня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Яблуневий дар" укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2005469, в котрий згодом додатковими договорами вносилися зміни та доповнення щодо умов сплати процентів та інше. (т.1 а.с.13-54) В забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором від 21 січня 2011 року № ВКЛ-2005469 20 серпня 2012 року укладено іпотечний договір між ПАТ "Дельта Банк" (іпотекодержатель) та [PERSON], що діяв від імені [PERSON] (іпотекодавець), на підставі довіреності від 3 серпня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 1940. (т.1 а.с. 77-94) На підставі зазначеного договору іпотеки на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 21 січня 2011 року іпотекодержателю передано в іпотеку належне іпотекодавцю на праві власності земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. В ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ст.ст. 238, 245 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті. Тобто, [PERSON] розпорядилася своїм правом та нотаріально посвідченою довіреністю наділила [PERSON] правом укласти договір іпотеки земельних ділянок, у тому числі в якості майнового поручителя за зобов"язаннями третіх осіб, з правом передоручення повноважень іншим особам, а останній в свою чергу нотаріально посвідченою довіреністю доручив дані права [PERSON] За таких обставин, у суду немає підстав вважати, що [PERSON] при укладанні спірного іпотечного договору діяв поза волею [PERSON] З аналогічними вимогами [PERSON] зверталась до Постійнодіючого третейського суду при Асоціації українських банків із заявою про визнання недійсним іпотечного договору за реєстровим номером 1973, укладеного між ПАТ "Дельтабанк" та [PERSON] Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 січня 2016 року визнано недійсним іпотечний договір від 06 серпня 2012 року за зареєстрованим номером 2056, укладений між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], в частині умов договору викладених у пунктах 2.13 та п.4.1.11. У решті позовних вимог відмовлено повністю. Третейський суд за участю сторін, зокрема і [PERSON], не встановив підстав вважати, що спірний іпотечний договір суперечить волі [PERSON], оскільки межі повноважень повіреного і можливість передоручення повноважень визначені нею особисто, а відповідач [PERSON], укладаючи спірний договір, діяв у межах цих повноважень. Щодо існування злочинної змови [PERSON] з [PERSON], то суду не надано доказів по даному факту. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що йому не відомо щоб позивачка зверталася до органів поліції з цього приводу. ТОВ «Яблуневий дар» не заявляло про порушення його прав, а тому твердження про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 21 січня 2011 року, шляхом забезпечення його кредиту третьою особою, без погодження з товариством є необгрунтованим. Зміни до договору є чинними. Щодо доводів позивача про те, що земельні ділянки, про які йдеться у спірному договорі, на даний час не належать їй на праві власності суд не бере до уваги, оскільки, як вже йшлося, підставою недійсності правочину є недодержання законодавства в момент його вчинення, а не на даний час. Крім того, рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року, встановлено, що на день ухвалення рішення [PERSON] юридично є власником спірних земельних ділянок. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене вище та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що при підписанні спірного Договору іпотеки були дотримані вимоги, передбачені чинним законодавством для укладення договорів, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, зокрема дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. При цьому судом не розглядається питання, чи пропущено строк позовної давності, як про це зазначав у судовому засіданні представник третьої особи, оскільки позов не підлягає задоволенню по суті заявлених вимог.

Outcome: dismissed