Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю « Рівнетеплоенерго» ( далі по тексту - ТОВ «Рівнетеплоенерго» ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Ухвалою суду від 04 вересня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи,що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ), власником якого є [PERSON] Внаслідок порушення Відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01.05.2014 року за ними утворилась заборгованість за надані послуги теплопостачання перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 1166 грн. 69 коп. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог та зазначив, що частково погашено заборгованість, просив суд стягнути з [PERSON] 1128 грн. 47 коп та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, зазначила, що постійно сплачує за надані послуги в тій частині, яку їй визначає субсидія. Щодо утвореної заборгованості, то в цій частині зазначила, що вказана заборгованість виникла ще до 2004 року. Подала заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності при вирішенні даної справи. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради Мовчун А.І. в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] більше ніж десять років отримує субсидію, всі платежі, які їй нараховуються за оплату послуг наданих з теплопостачання та підігріву води нею регулярно оплачуються, в сумах визначених відділом по наданню субсидій. Підтвердив, що дійсно у 2007 році лише при укладанні договору реструктуризації заборгованості за надані послуги з теплопостачання [PERSON] було надано субсидію. Також підтвердив, що заборгованість, яку просять стягнути з відповідача [PERSON] в розмірі 1128 грн. 47 коп. утворилась ще до 2004 року. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Рівненського міського суду № 1715390012 від 09.04.2012 року з [PERSON] на користь КП РМР "Теплотранссервіс" було стягнено 1228, 40 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію. Ухвалою Рівненського міського суду від 11.10.2012 року у справі № 1715390012 відповідний судовий наказ було скасовано. ( а.с. 10) В судовому засіданні встановлено і дана обставина визнана сторонами, що квартира [ADDRESS], за опалення якої стягується заборгованість належить [PERSON] В судовому засіданні також встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого теплопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]), власником якого є [PERSON] Згідно статті 67 Житлового кодексу України розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, п.5 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 -го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних та обов'язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. Згідно ст. 319, 322 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок власника утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, в наслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, за нею рахується заборгованість за надані послуги з теплопостачання перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 1128, 47 грн. Рішенням Рівненської міської ради від 04.07.2013 №3159 ТОВ «Рівнетеплоенерго» було визнано переможцем конкурсу на право оренди цілісного майнового комплексу КП РМР "Теплотранссервіс».На виконання даного рішення 25 липня 2013 року між Рівненською міською радою та ТОВ"Рівнетеплоенерго" було укладено договір оренди об'єкта централізованого теплопостачання цілісного, майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (згідно статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар стає правонаступником прав та обов'язків підприємства відповідно до договору оренди.). 22.08.2013 року додатково було укладено договір про відступлення права вимоги №997, згідно якого КП РМР "Теплотранссервіс" передало, а ТОВ "Рівнетеплоенерго" прийняло право вимоги, яке виникло на-підставі договорів за якими КП РМР "Теплотранссервіс" надавались населенню послуг централізованого опалення та підігріву води, укладених з фізичними особами-споживачами, включаючи вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені в судовому порядку, та на підставі фактичного надання таких послуг, що підтверджується абонентським обліком, у тому числі права вимоги щодо стягненим всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов'язаних невиконанням або неналежним виконанням споживачами своїх зобов'язань. В судовому засіданні встановлено і дана обставина сторонами не заперечується, що борг в розмірі 1128 грн. 47 коп. утворився у період до 2004 року, з 2007 року і по даний час відповідач [PERSON] сплачує повністю нараховані їй платежі за теплопостачання та підігрів гарячої води. Дані обставини підтверджуються і особовим рахунком, і наданими для огляду квитанціями, а також не заперечувались представником позивача. Разом з тим, суд приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про відмову у задоволенні у зв»язку з пропуском позовної давності, з огляду на наступне Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. З дослідженого в судовому засіданні договору № 403-05168 від 02 лютого 2007 року вбачається, що [PERSON] ( як власник квартири [ADDRESS]) підписала договір реструктуризації заборгованості за послуги опалення та підігрів води ( а.с. 9), з моменту підписання вказаного договору минуло понад три роки, тобто позивач пропустив строк пред»явлення вимоги про стягнення заборгованості згідно вказаного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що право вимоги у позивача виникло 02 лютого 2010 року. Таким чином, встановлено, що позов до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка утворилась у період до 2004 року був пред»явлений лише 22 травня 2014 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач міг раніше дізнатись про порушення свого права. Як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, відмова в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, проте, як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду із позовною заявою за межами трирічного строку позовної давності без клопотання про поновлення строку. Перебіг позовної давності не зупинявся та не переривався. Поважних причин для його пропущення позивачем не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed