Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Чечель-Біоленд" (далі ТОВ "Чечель-Біоленд") про визнання недійсної угоди про внесення змін до договору оренди землі та скасування державної реєстрації, мотивуючи тим, що йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08 жовтня 2004 року, належить земельна ділянка площею 2,9276 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області. 03 березня 2008 року між ним та ТОВ "Чечель-Біоленд" укладено договір оренди землі, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2008 року за № 040855100359, терміном на десять років. Так як, строк дії даного договору закінчувався в березні 2018 року, то позивач звернувся до директора підприємства щодо повернення своєї земельної ділянки, на що йому було відмовлено з підстав, що земельна ділянка вже була засіяна, а також те, що між ним та ТОВ "Чечель-Біоленд" договір не закінчився. Після чого, звернувся до відділу Держгеокадастру Чечельницького району Вінницької області, то дізнався, що в 2012 році між ним та відповідачем була укладена угода про внесення змін до договору оренди землі, яка зареєстрована реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 04.06.2014 року за №5901158. Отримавши копію вказаної угоди виявив, що дану угоду про внесення змін до договору оренди землі від 01.09.2012 року, він не укладав та не підписував і доручення на укладення такої угоди нікому не надавав. Посилаючись на вищевикладене, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду та просить визнати зазначену угоду про внесення змін до договору оренди землі від 01.09.2012 року недійсною та скасувати її державну реєстрацію. Представник позивача [PERSON], по довіреності від 23.04.2018 року, зареєстрованої в реєстрі №522 в судове засідання не з'явився, подаши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просить задовольнити, а також стягнути судові витрати по справі. В разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судові засідання (05.07.2018 року та 09.01.2019 року) не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Чечельницької районної державної адміністрації від 30 березня 2004 року №114, [PERSON], належить земельна ділянка площею 2,9276 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області. 03 березня 2008 року між позивачем та ТОВ "Чечель-Біоленд" було укладено договір оренди землі, на земельну ділянку площею 2,9276 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чечельницької селищної ради, Чечельницького району Вінницької області, на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та копією акту приймання-передачі об'єкта оренди. Як вбачається з угоди про внесення змін до договору оренди землі між ТОВ "Чечель-Біоленд" та позивачем 01.09.2012 року було укладено угоду про внесення змін до договору оренди землі, яка зареєстрована реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 04.06.2014 року за №5901158. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно висновку експерта №037/18 від 12 грудня 2018 року підпис [PERSON] у наданій відповідачем угоді про внесення змін до договору оренди землі датованій від 01 вересня 2012 року, укладеній між позивачем та ТОВ "Чечель-Біоленд" виконано не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON]. Вказаний висновок експерта по справі підтверджує обставини не укладення [PERSON]спірної угоди, які не спростовані будь-якими іншими доказами, хоча кожна сторона і, зокрема, відповідач, в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди на час їх укладення з позивачем були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата; із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Законує підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Невідповідність спірного договору оренди землі Типовому договору оренди землі є підставою для визнання указаного договору недійсним відповідно до частини другоїстатті 15 цього Закону. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки наступає після реєстрації договору оренди землі, проведеної відповідно до закону. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача [PERSON]на встановлення його цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в угоді про внесення змін до договору оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував угоду про внесення змін до договору оренди землі від 01.09.2012 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на її підписання. За таких обставин, суд вважає, що порушення законних прав позивача полягає в тому, що він був позбавлений можливості вплинути на формулювання істотних умов договору, а саме: строк дії договору; розмір орендної плати та інше. Сторони договору не досягали згоди щодо умов договору. Також судом доведено, що під час укладання угоди про внесення змін до договору оренди землі, її текст було підписано від імені позивача сторонньою особою, а тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст.15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірної угоди недійсною. Згідно ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до вимог частини 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок та кошти за проведення судово-почеркознавчої експертизи №037/18 від 12 грудня 2018 року в сумі 4576 грн (чотири тисячі п'ятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок.

Outcome: approved