Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, в якому просить суд визнати недійсним Кредитний договір № 19/в від 13.06.2007 року та Іпотечний договір № 19 від 13.06.2007 року. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 13 червня 2007 року між ним, та ВАТ "ВіЕйБі Банком" укладено кредитний договір № 19/в та іпотечний договір № 19. Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. Відповідно до пункту 1.1. цього договору Банк надає позичальникові кредитні кошти у сумі 12000 доларів США, що складає еквівалент 60600 за курсом НБУ на момент укладання договору, в порядку і на умовах, визначених цим договором. Згідно умов кредитного договору п.1.3 кредитні кошти надавались терміном по 12 червня 2017 року.Згідно п.1.4 кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 13% річних та ці відсотки були зафіксовані нотаріально. Відповідно до п.1.5 в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій, Позичальник уклав з Банком у зазначені строки Іпотечний Договір- житлового будинку № 112, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 50,1 кв.м, що був придбаний Позичальником згідно Договору купівлі-продажу ВЕР № 132587, укладеного між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. 12.06.2007 року та зареєстрований в реєстрі № 2672. Підписання договорів про надання кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав Позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку ВАТ "ВіЕйБі Банком", а саме невиконання переддоговірної роботи з Позичальником, зміст правочину суперечить чисельним нормам законодавства України, обмеження можливості фізичної особи мати цивільні права та обов'язки, порушення конституційних прав і свобод. Відповідно до ст.236 Цивільного кодексу України, правочин визнаний судом недійним, є недійсним з моменту його вчинення. Повідомляє , що позивач неодноразово звертався до банку за інформацією, оскільки вже сплатив за кредитом, однак відповідей не отримав. На вимоги були надані графіки погашення заборгованості кредиту та відсотками, з моменту початку кредитування по 2017 рік, однак ці графіки суперечать один одному, суми погашення заборгованості вказані різні. До того ж ці графіки , окрім першого(з відсотковою ставкою 13% річних) не підписані посадовою особою, без печатки банку. ВАТ "ВіЕйБі Банк" у жовтні 2014 року припинив своє існування. Кожен раз, коли він сплачує кошти за користування кредитом, він сплачує на різні розрахункові рахунки, які дають йому для сплати, в деяких квитанціях вказано- погашення кредиту, в інших - поповнення поточного рахунку, де отримувач - м. Київ, в інших випадках - м.Дніпропетровськ (на теперішній час м. Дніпро). До того ж позивача "Добровільно-примусово" заставляли страхуватися на вселякі випадки у ЗАТ "ВіЕйБі Страхування", ЗАТ ""ВіЕйБі Життя", ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова Група", в ПАТ "Юпітер Страхування Життя Вієнна Іншуранс Груп", а остання страхова компанія взагалі підробила підпис позивача. Також, звертає увагу на те, що при укладанні договору іпотеки, працівники банку забрали документи на будинок (технічний паспорт, витяг з Державного реєстру правочинів, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договір купівалі-0продажу будинку), який позивач придбав, крім того, кредитному договорі № 19/в від 13.06.2007 року підпис позивача підроблена. За підрахунками позивача він давно розрахувався із банком, свої зобов'язання виконав повністю. Надалі, представник позивача - [PERSON] уточнила вимоги позивача та просить: визнати Кредитний договір №19/в від 13.06.2007р. укладений між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк (скорочено: ВАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] виконаним в повному обсязі; визнати позикодавця, [PERSON], рішенням суду як такого, що виконав свої фінансові зобов'язання перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» у повному обсязі; зобов'язати ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернути [PERSON] документи на нерухоме майно - будинок, переданих згідно акту приймання-передачі документів, від 13.06.2007р., а саме: договір купівлі-продажу житлового будинку, що укладений 31 серпня 2007 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з Державного реєстру правочинів, технічний паспорт на житловий будинок. Зазначила, що виходячи із розрахунку суми всіх коштів, що були сплачені [PERSON] на користь відповідача , позивач ще в жовтні 2014 року повністю сплатив всі кошти з урахуванням процентної ставки в розмірі 13%, яка була обумовлена сторонами в пункті 1.4. кредитного договору №19/в від 13.06.2007р. Саме Договір є єдиним документом, при укладанні якого відповідач та позивач досягай домовленості з усіх істотних умов договору. Жодних додаткових договорів в тому числі додаткового договору №2 від 28.11.2008р. на який посилається відповідач у своєму запереченні на позовну заяву №247 від 27.05.2015 р, та в інших документах, відповідач з позивачем не укладали.Відповідно до розрахунку виплачених на користь відповідача сум, сума сплачена позивачем на користь відповідача станом на 29.10.2014р. склала 18193,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті склало 143955,92 грн. Тобто позивач станом на 29.10.2014р. повністю виконав всі зобов'язання за Договором в повному обсязі.(а.с. 141-143 Т.2) Відповідач позов не визнав, на адресу суду надані заперечення проти позовної заяви, відповідно до яких вказали, що 13.06.2007 року між відповідачем та Позивачем було укладено Кредитний договір № 19/в, згідно умов якого Позивачеві були надані грошові кошти у сумі 12000 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу ВЕР № 132587 від 13.06.2007 року від 13.06.2007 року, згідно якого позичальник придбає у власність житловий будинок [ADDRESS], що надалі виступає предметом іпотеки. Відповідно до цього, між банком та Позичальником було укладено додатковий договір № 2 до Кредитного договору № 19/в від 13.06.2007 року, відповідно до якого за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 16,5% річних щомісяця та щомісячна плата за обслуговування кредиту в розмірі 0,03% від суми кредиту. Отже, кредит надавався не на споживчі потреби, як стверджує позичальник [PERSON] Вказують на сплив строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, спірний Договір укладений 13.06.2007 року. Увесь цей час позивач знав про існування договорів, заборгованості по кредиту, сплачував борг за кредитним договором, листувався із банком, а звернувся до суду з позовом про визнання недійсним зазначеного Договору 12.05.2015 року. На вимоги позивача поширюється загальна позовна давність. Посилання позивача на нікчемність Договору є безпідставним та необґрунтованим. Зупинивши свій вибір на ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідач погодився на умови надання кредиту, як такі, що його влаштовували та звернувся із письмовою-анкетою на отримання кредиту, яку підписав власноруч. На момент укладання договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Підписанням цього договору відповідач ствердив про те, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію. Позивач мав змогу детально ознайомитися з усіма умовами договору та у випадку незгоди з якими-небудь подати свої заперечення або відмовитися від укладання договору взагалі. Проте, позивача усі умови договору задовольнили, він на момент укладання договору вважав їх справедливими, добросовісними та розумними. А на даний час отримавши те, на що розраховував - грошові кошти, намагається ухилитися від виконання договірних зобов'язань. Всупереч вимогам чинного законодавства та умовам договору позивач має значну заборгованість у сумі 52394,85 гривень. З огляду на матеріали справи та поведінку позивача, вбачається, що останній задовольнивши свої потреби у коштах, намагається шляхом подачі вказаної позовної заяви, ухилитися від виконання своїх договірних зобов'язань. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Наголосили, що згідно наданих ними квитанцій , кредитні зобов'язання позивачем виконані в повному обсязі. Представник відповідача Федоренко В.С. позов не визнала, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях на позов. Вказала, що на даний час позивачем [PERSON] кредитні зобов'язання не виконані. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає та таких підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. 13 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 19/в, згідно з умовами якого ВАТ «ВіЕйБі Банк» надав Позичальнику грошові кошти у сумі 12000,00 доларів США, що складає в еквівалент 60600,00 гривень за курсом НБУ на момент укладення цього договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% річних, з терміном по 12 червня 2017 року. (том 1 а.с.8-11). 13 червня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку і на умовах, визначених договором, нерухоме майно, а саме: житловий будинок зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 50,1 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.12-15) В зв'язку зі збільшенням розміру процентної ставки 28 листопада 2008 року між ВАТ «ВіЕйБіЮанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до Кредитного Договору № 19/в від 13 червня 2007 року. (том 1 а.с.16) 13.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «ВіЕйБі Банк», в особі начальника відділення №3 Дніпропетровської філії відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк, [PERSON], було складено акт приймання-передачі документів, для відповідального зберігання оригіналів документів. (том 1 а.с.24) Позивачем [PERSON] до матеріалів справи надано свої розрахунки по заборгованості за кредитним договором, згідно яких, як він вважає, заборгованість перед банком відсутня. (том 1 а.с.27). Згідно копій договорів страхування вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], за період з 2007 року по 2012 рік був добровільно застрахований. (том 1 а.с. 30-56) Згідно виписки по особовим рахункам з 13.06.2007 року по 26.02.2009 року вбачається, що вихідний залишок за кредитним договором дорівнює 9936,37 доларів США, що еквівалентно - 76510,05 грн.(том 1 а.с.102) Станом на 18.06.2015 року [PERSON] має заборгованість за тілом та відсотками за кредитом в розмірі 2214,27 доларів США, в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку 21.05.2015 року складає 50884,25 гривень. (том 1 а.с.148-151) Між [PERSON] та ВАТ «ВіЕйБі Банк» 12 червня 2007 року був укладений договір банківського рахунку №24943, поточний рахунок [NUMBER] та 13 червня 2007 року був укладений договір банківського рахунку № 24961, поточний рахунок [NUMBER]. (том 1 а.с. 164-170) 30 грудня 2015 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.08.2016 року № 13228-16 ухвала суду від 30.12.2015 року про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ "ВіЕйБі Банк" була залишена без виконання експертизи, про що 15.07.2016 року складено повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1757/1758/16-32, а відповідне експертне провадження закрито.(том 2 а.с.22) В матеріалах справи знаходяться платіжні документи, згідно яких вбачається, що [PERSON] здійснював повернення кредитних коштів згідно кредитного договору № 19/в від 13 червня 2007 року (том 2 а.с. 158-206). Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли зобов'язальні правовідносини в зв'язку з укладенням кредитного договору . Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини , в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1.2 ст. 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом не встановлено порушень при укладанні спірного кредитного договору, навпаки встановлено, що при укладанні договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, зі змістом договору позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис в договорі, а також той факт, що в подальшому Позивач виконував договір, сплачував платежі, тобто він зрозумів його умови. Згоду на укладання кредитного договору позивач в установлені строки з банку не відкликав, заяв до банку та Страхувальника про роз'яснення умов спірного договору, будь-яких скарг на дії працівників банку при укладанні спірного договору не подавав. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Досліджений в судовому засіданні розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 18.06.2015 року [PERSON] має заборгованість за тілом та відсотками за кредитом в розмірі 2214,27 доларів США, в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку 21.05.2015 року складає 50884,25 гривень. (том 1 а.с.148-151) достатньо підтверджує факт неналежного відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Зважаючи на те, що факт обману має довести позивач, як підставу визнання кредитного договору недійсним, суд вважає, що позивачем цей факт належним чином доведено не було. Таким чином, що стосується вимог позивача про визнання Кредитного договору №19/в від 13.06.2007р. укладеного між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк (скорочено: ВАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] виконаним в повному обсязі, та визнання позикодавця, [PERSON], рішенням суду як такого, що виконав свої фінансові зобов'язання перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» у повному обсяз, не підлягають задоволенню, оскільки на виконання приведених норм позивач не навів жодного доказу на підтвердження виконання своїх зобов'язань за кредитним договором від 13.06.2007 року №19/в в повному обсязі. Щодо позовних вимог про повернення [PERSON] документів на нерухоме майно - будинок, переданих згідно акту приймання-передачі документів, від 13.06.2007р., а саме: договір купівлі-продажу житлового будинку, що укладений 31 серпня 2007 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з Державного реєстру правочинів, технічний паспорт на житловий будинок, то в цій частині суд відмовляє в задоволенні по наступним підставам. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Тобто, право Іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок предмета іпотеки виникає у разі невиконання боржником (Іпотекодавцем) своїх зобов'язань. Статетю 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частинами першою, другою статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Також згідно зі статтею 49 Закону України «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом. Таким чином, якщо кредитор не скористався своїм правом на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», це не є підставою для припинення іпотеки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.02.2017 року у справі за N 6-133цс17. В судовому засіданні встановлено, що основне зобов'язання, яке було забезпечене іпотекою, до даного часу не виконане. До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження відсутності заборгованості у [PERSON] перед ПАТ «ВіЕйБі Банк». Враховуючи, що в даній справі не встановлено факту виконання основного зобов'язання, що згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» є однією з підстав припинення іпотеки, а також не встановлено і інших обставин, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку», які б давали підстави для припинення кредитного договору № 19/в та договору іпотеки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed