Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася в Миколаївський районний суд Льіввської області з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і відшкодування заподіяної шкоди. Свій позов мотивує тим, що вона проживає в індивідуальному житловому будинку на приватизованій земельній ділянці в [ADDRESS]. Її сусідкою є [PERSON], яка проживає в індивідуальному житловому будинку в [ADDRESS], який вона отримала за договором дарування від своєї матері [PERSON]. Відповідач [PERSON] після смерті матері стала власницею житлового будинку і земельної ділянки в [ADDRESS], але там не проживала і не проживає, оскільки має власний житловий будинок в [ADDRESS], де проживає її другий чолівік - [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] в [ADDRESS] не проживала, вона за пропозицією відповідача, за участю сусідів і представника Миколаївської міської ради, за свій кошт встановила в жовтні 2005 року на межі їхніх з відповідачкою земельних ділянок огорожу, а саме цементний фундамент, металічні стовпці і металеву сітку-рабицю. Відповідач [PERSON] була присутня при встановленні огорожі і жодних претензій не пред'являла. В 2005 році відповідач [PERSON] вирішила приватизувати земельну ділянку в [ADDRESS]. 09.11.2005 року комісією Миколаївської міської ради була встановлена і узгоджена межа між їхніми з відповідачкою земельними ділянками - по встановленій позивачкою металевій огорожі. Даний акт узгодження межі підписали всі сусіди і в тому числі і відповідач [PERSON]. Після того як 06.07.2006 року відповідач [PERSON] отримала державний акт на право власності земельною ділянкою, яка знаходиться в [ADDRESS], вона 20.07.2006 року почала безпідставно самовільно захоплювати її земельну ділянку, пересунувши крайній бетонний стовп огорожі на 25 сантиметрів вглиб її земельної ділянки і перечепила до нього сітку-рабицю. 15.07.2009 року для приватизації своєї земельної ділянки позивачка змушена була поновому узгоджувати межу між її земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача [PERSON] [PERSON] підписала акт встановлення і узгодження межі моєї земельної ділянки з її ділянкою. Межовим знаком між нашими ділянками була визнана її металева огорожа. Претензій одна до одної сторони не мали. На підставі цього акту узгодження меж землевпорядною організацією була виготовлена за кошти позивача технічна документація і вона отримала Державний акт на право власності. 29.09.2009 р., відповідачі, [PERSON] і [PERSON] незважаючи на погодження меж, самовільно зрізали три металічні стовпчики огорожі позивача. 09.12.2009 р. позивач звернулась в Миколаївський районний суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в результаті чого, 21 грудня 2009 року Миколаївським районним судом Львівської області винесена ухвала про визнання мирової угоди. З метою виконання мирової угоди позивач звернулась до Миколаївської міської ради. 23.06.2010р. за ініціативи Миколаївської міської ради землевпорядна фірма "Кадастр-М" провела обміри земельних ділянок по [ADDRESS] і [ADDRESS], встановивши, що розміри цих ділянок відповідають планам Державних актів на право власності. Дане рішення було відображено в акті обстеження, який підписала [PERSON], копію якого вона отримала, претензій не пред'являла. 13.07.2010 р. Миколаївська міська рада рішенням № 1081/3 затвердила цей акт і встановила, що фактичні межі земельних ділянок відповідають земельно-кадастровій документації та державним актам право власності на землю і їх зміщення чи пересунення огорожі є неправомірним. Відповідно до мирової угоди і ухвали Миколаївського районного суду від 2 грудня 2009 р., [PERSON] повинна була відновити стовпці огорожі до попереднього стану. Вона цього не зробила, а навпаки, безпідставно, 17 березня 2014 р.разом зі своїм чоловіком, [PERSON] знесли її огорожу, знявши металічну сітку. По даному факту позивач звернулася із заявою до Миколаївського РВ ГУ УМВС України у Львівській області. 24 березня 2014 р. відповідачі [PERSON] і [PERSON] безпідставно почали розбивати фундамент огорожі позивача. Позивачем були викликані працівники Миколаївського РВ УМВС України у Львівській області, землевпорядник Миколаївської міської ради [PERSON] і юрист цієї ради. Вони засвідчили факт розбиття фундаменту огорожі. 05 травня 2014 р. відповідачі, [PERSON] та її чоловік [PERSON] продовжили самочинно руйнувати її огорожу, розбили фундамент і знесли останні чотири металічні стовпці огорожі. По даному факту заподіяння їй матеріальної шкоди вона звернулась в Миколаївський РВ ГУ УМВС України у Львівській області. На місце події прийшли працівники міліції і у присутності землевпорядника Миколаївської міської ради [PERSON] і [PERSON] склали протокол про заподіяння їй матеріальних збитків. Оскільки їй знову була заподіяна шкода, вона звернулась до будівельної фірми ТзОВ "Омега" та до приватного архітектора [PERSON] з приводу проведення обстеження господарства [PERSON] по [ADDRESS] для визначення суми заподіяних збитків. Відповідно до калькуляції шкоду, яку їй заподіяли відповідачі становила 2497 (дві тисячі чотириста дев'яносто сім) гривень 90 копійок. Протиправні дії відповідачів на протязі тривалого часу спричинили порушення її звичного життєвого укладу, тому що у неї з'явилася необхідність відстоювати свої права в різних інстанціях. В даний час вона залишилась без огорожі зі сторони відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] там не проживає. Вона втратила спокій, в неї безсонниця, різко погіршилось здоров'я. Відповідачі протиправними діями завдали і продовжують завдавати їй страждання, причинили моральну шкоду. У зв'язку з вищенаведеним просить суд постановити рішення, яким заборонитити відповідачам [PERSON] і [PERSON] самовільно переносити і руйнувати її огорожу і тим самим усунути перешкоди в коритуванні земельною ділянкою; стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно в її користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 2497 (дві тисячі чотириста девяносто сім) гривень 90 копійок та судові витрати по справі в сумі 248, 60 гривень; стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно в її користь заподіяну моральну шкоду в сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень. 05.12.2014 року позивач [PERSON] подала суду заяву про зменшення позовних вимог по стягненню матеріальної шкоди, оскільки відповідачі відновили до попереднього стану шість стовпців огорожі з семи. У звязку з цим, просить стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно в її користь заподіюну матеріальну шкоду в сумі 230,84 гривень та судові витрати по справі в сумі 497, 20 гривень. Крім цього, представник позивача [PERSON] подав суду заяву про уточнення позовних вимог, зокрама просить суд п.1 (заборонитити відповідачам [PERSON] і [PERSON] самовільно переносити і руйнувати її огорожу і тим самим усунути перешкоди в коритуванні земельною ділянкою) позовних вимог, викладених в позовній заяві [PERSON] вважани не дійсним, а позовну вимогу викласти в такій редакції: зобов'язати відповідачів [PERSON] і [PERSON] усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, демонтувавши камяний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від межі з [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала, просила такий задоволити посилаючить на обставини викладені в позовній заяві та доданих до неї уточнень. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, просять в задоволенні такого відмовити, оскільки вважають, що позов є безпідставним і зодоволенню не підлягає, посилаючить на заперечення, яке вони подали 02.07.2014 року, відповідно до якого, на її багаточисленні звернення демонтувати огорожу позивач не реагувала, так само як і на письмові попередження про необхідність звільнити її ж земельну ділянку, зазначала, що якщо її треба, то і нехай витягує стовпці, а вона витягувати їх не збирається. Відповідач неодноразово зверталася до міської ради, але жодної допомоги не отримала. 15.07.2009 року була виїзна комісія з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища по питанню встановлення меж між земельними ділянками, було встановлено, що межа існує згідно межового знаку, який встановлено між їхніми з позивачкою земельними ділянками, а не по огорожі, яку незаконно встановила [PERSON]. Через три місяці після виїзної комісії вона дізналася, що комісія знову встановила незаконно, що межа проходить по металевій огорожі, яку встановила [PERSON] на її земельній ділянці. [PERSON] сказала їй, що якщо їй заважає її огорожа, вона може сама її демонтувати, що вона і зробила. Огорожа обладнана незаконно. [PERSON] посягнула на її власність, а вона власними силами зрізала три металевих стовпця, які були обладнані незаконно на її власності, заважали їй володіти і користуватися її власністю. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що згідно акту обстеження межі земельної ділянки в [ADDRESS], і [ADDRESS] від 15.07.2009 року на підставі заяви [PERSON], що при виїзді на місце комісії гр.[PERSON] погодилася із встановленою межею між земельними ділянками, яка проходить по існуючій на даний час металевій огорожі та бетонному бордюрі. У присутності комісії міської ради [PERSON] підписала акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки [PERSON], тобто погодилась з тим, що зауважень і претензій до існуючої межі у неї більше немає і земельний спір вирішено за згодою сторін. Як вбачається з державного акту права власності на земельну ділянку серії ЯИ №642735 від 15.03.2010 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки зареєстрованої за адресою [ADDRESS] Як вбачається з рішення Миконаївської міської ради №337 від 30.12.2003 року [PERSON] згідно договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 24.06.2001 року та договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 22.03.2003 року безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,054 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS]. Згідно акту обстеження земельної ділянки від 06.12.2005 року у відповідності до заяви [PERSON] №1214 від 28.11.2005 року [PERSON] погодилась із встановленими межами земельної ділянки, яка проходить по існуючій на даний час металевій огорожі. У присутності комісії міської ради [PERSON] підписала акти встановлення і узгодження меж земельних ділянок [PERSON] і [PERSON], тобто погодилась з тим, що зауважень і притензій до існуючої межі у неї більше немає. Як вбачається з державного акту права власності на земельну ділянку серії ЯГ № №520814, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки зареєстрованої за адресою [ADDRESS]. Актом від 23.06.2010 року, що був складений комісією в складі працівників ПП "Кадастр-М" та членів постійно діючої депутатської комісії міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища в присутності двох зацікавлених сторін, а саме [PERSON] та [PERSON] встановлено, що фактичні межі земельних ділянок по [ADDRESS] і по вулиці [ADDRESS], відповідають земельно-кадастровій документації та державним актам на право власності на землю і їх зміщення чи пересування огорожі є неправомірними. Згідно рішення Миколаївської міської ради №1081/3 від 13.07.2010 року акт від 23.06.2010 року був затверджений. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач по справі, встановила огорожу після приватизації [PERSON] земельної ділянки і фундамент її огорожі знаходиться в межах земельної ділянки [PERSON] Позивач подала суду заперечення щодо показів свідка [PERSON], оскільки вважає, що такі є недостовірними, так як той діє упереджено, оскільки є сусідом відповідачки [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що він будучи депутатом був присутній при складанні акту обстеження від 13.02.2014 року яким встановлено, що майно [PERSON], а саме бетонний бордюр з стовпцями знаходиться на приватній земельній ділянці [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] та вважає, що бордюр зі стовпцями знаходиться на території відповідачки. Однак суд не бере до уваги покази зазначених свідків, оскільки вони не мають спеціальних знань для визначення розташування меж земельних ділянок відповідно до державних актів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] яка є землевпорядником в своїх поясненнях зазначила, що [PERSON] була подана скарга до Миколаївської міської ради Львівської області на розгляд якої вона виїжджала за адресою розташування спірної земельної ділянки разом з працівниками міліції де бачила, що [PERSON] зрізала металеві стовпці про що працівники міліції склали відповідний протокол. [PERSON] неодноразово в судових засіданнях давала пояснення про те що, дійсно нею було демонтовано бордюр та металеві стовпці [PERSON], оскільки вважає, що вони знаходяться на її приватній території. Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686, встановлювати (відновлювати) межі можуть землевпорядні організації, які володіють необхідними технічним забезпеченням і мають відповідний сертифікат на виконання землевпорядних робіт. 02.10.2014 року представниками землевпорядної організації Приватне підприємство «Кадастр-М», на замовлення позивача провели геодезичні виміри і склали схему виносу земельної ділянки по [ADDRESS] з прив'язкою до будинку [PERSON] Допитаний в судовому засіданні спеціаліст Приватного підприємства "Кадастр-М" [PERSON], що діє на підставі довіреності пояснив, що межовим знаком [PERSON] та [PERSON] є лінія, яка проходить по металевій сітці та фундаменту, що знаходиться на межі [PERSON] Згідно акту ТзОВ "А.Омега" 07.05.2014 року було проведене обстеження господарства [PERSON], за адресою [ADDRESS], де було встановлено і виявлено пошкоджені металеві стовбці в кількості 7 штук, вартість яких, згідно калькуляції витрат становить 1615,90 гривень. Позивачем під час судового розгляду було зменшено розмір позовних вимог, оскільки 6 (шість) з 7 (семи) стовпців було відновлено відповідачем, а отже сума завданої майнової шкоди становить 230 гривень 84 копійки.(вартість відновлення одного стовпця). Крім цього позивач просить усунути перешкоди, демонтувавши кам'яний стовп, який знаходиться на її земельній ділянці вглиб на відстані 25 сантиметрів від спірного бордюру. Наявність для даного стовпчика сторонами не заперечується, відповідач вважає, що він є її межовим знаком. Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У відповідності до ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Як вбачається у ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно ст. 386 ЦК України Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки позивачем жодними доказами не доведено що такі були завдані. Судові витрати підлягають стягненню пропорційно до заявлених вимог з відповідачів на користь позивача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved