Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Мотивував позивач свій позов тим, що після смерті 28.01.1999 року його батька [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Перемоги, 38 в с. Семенівка Менського району Чернігівської області. Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно є позивач. Інших спадкоємців на спадкове майно як за заповітом, так і за законом немає. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Перемоги, 38 в с. Семенівка, Менського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявився, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 28.01.1999 року в с. Семенівка Менського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 049126, виданого виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області 30 січня 1999 року(а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Перемоги, 38 в с. Семенівка, Менського району Чернігівської області. Як слідує із заповіту, посвідченого секретарем Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області 04.03.1991 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.9). Таким чином, спадкоємцем за заповітом на спадкове майно є позивач [PERSON], який в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.01.2016 року (а.с.41). Згідно довідки № 70 від 01.02.2016 року, виданою Семенівською сільською радою Менського району слідує, що спадкодавець в спадковому домоволодінні проживав один та виписаний у звязку зі смертю (а.с.39). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняв спадщину і звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 36/02-31 від 29.01.2016 року (а.с.41). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з по господарської книги № 6 від 15.04.2016 року, виданої Семенівською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку (особовий рахунок № 280) станом на 15.04.1991 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Семенівка по вул. Перемоги, 38, має особовий рахунок № 280, головою колгоспного двору був [PERSON] (помер 28.01.1999 року), та члени колгоспного двору дружина [PERSON] Зінькіна (померла 03.02.1991 року). Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір». Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено у 1950-1986 р.р., тобто до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами. Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Семенівка по вул. Перемоги, 38, був господарським двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 5 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 29.01.2016 року слідує, що станом на 31.12.2012 року право власності на домоволодіння за адресою: вул. Перемоги, 38, с. Семенівка, Менського району, Чернігівської області не зареєстровано (а.с.10). Технічний паспорт на житловий будинок № 38 по вул. Перемоги в с. Семенівка Менського району Чернігівської області виготовлено 22.01.2016 року (а.с.11-15). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Семенівка, вул. Перемоги, 38, Менський район, Чернігівська область має загальну вартість 10727 грн. 00 коп. (а.с.12-37). На підставі викладеного,

Outcome: approved