Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за договором №005-12081-131212 на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 13 грудня 2012 року у розмірі 10784 гривні 50 копійок, з яких: 4957 гривень - це заборгованість по кредиту; 5827 гривень 50 копійок - це заборгованість за комісіях, а також судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 17 лютого 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не з'явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 26 січня 2015 року та 17 лютого 2015 року, у вказані судові засідання не з'явився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав і причини неявки не повідомив. А позивач, який не з`явився просив розглянути справу без його участі та наполягав на ухваленні заочного рішення. Тому, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. А розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати та у порядку частини п'ятої статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. У позові, позивач вказував на те, що між ним та позивачем 16 травня 2012 року було укладено по суті кредитний договір. За яким банк, відкрив відповідачу поточний рахунок та здійснював його кредитування. Але відповідач свої зобов'язання щодо повернення отриманих кредитних коштів, сплати процентів та комісій, належним чином не виконав. Тому, у нього утворився борг на загальну суму 10784 гривні 50 копійок, яку позивач і просить стягнути на його користь, разом із судовими витратами. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), 13 грудня 2012 року звернувся до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (код ЄДРПОУ:34047020) шляхом підписання і подання заяви №005-12081-131212 від 13 грудня 2012 року та додатків до неї (а.с.3-6). Підписуючи вказані документи, [PERSON] запропонув публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" укласти з ним договір про відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, на умовах, вказаних у заяві, правилах та тарифах (а.с.3-6). Зокрема, він запропонував відкрити йому поточний рахунок у національній валюті, видати йому платіжну картку, та здійснювати кредитування поточного рахунку з використанням платіжної картки, з урахуванням кредитного ліміту у розмірі 5000 гривень, та під його зобов`язанння повернути отриманий кредит шляхом сплати кожного місяця, щомісячного платежу, що включає в себе: повернення частини кредиту у розмірі 3% від суми кредитного ліміту; плату за користування кредитом у вигляді процентів (0,0001 річних); плату за обслуговування кредитної заборгованості у вигляді комісії: 5,55% в місяць (а.с.3-6). Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", прийняло пропозицію [PERSON] шляхом підписання 13 грудня 2012 року уповноваженою особою та скріплення печаткою банку заяви №005-12081-131212 від 13 грудня 2012 року та додатків до неї (а.с.3-6). Того ж дня, 13 грудня 2012 року, банк відкрив [PERSON] рахунок, видав платіжну карту та ПІН-код до неї, що він засвідчив підписом (а.с.3-4). На підставі вказаного договору, [PERSON] отримав грошові кошти на суму 4900 гривень, а сплатив 500 гривень (а.с.9). Другого грудня 2014 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення з нього боргу за кредитним договором у розмірі 10784 гривні 50 копійок (а.с.2). Із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері кредитування рахунка, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування рахунка), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого кредиту та сплати належних позивачу комісій. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Відповідно до положень частини першої та другої статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з положень частини першої статті 1054 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання кредиту із споживачем укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх на умовах, передбачених договором. При цьому, в силу положень частини 1 та 2 статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Так, 13 грудня 2012 року, [PERSON] та публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" уклали договір №002-12515-160512 на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.3-6). За яким, банк взяв на себе зобов'язання відкрити [PERSON] поточний рахунок в національній валюті, випустити та надати йому у користування платіжну картку, ПІН-код до картки, а також надати йому кредит в межах кредитного ліміту на рахунку у розмірі 5000 гривень (який може змінюватись банком самостійно, але не більше загальної суми ліміту). А [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом й комісії на умовах, зазначених у договорі, тарифах, правилах (а.с.3-6). Факт належного виконання банком зобов'язання з відкриття поточного рахунку [PERSON], надання йому у користування платіжної картки з ПІН-кодом підтверджується підписом останнього у договорі (а.с.3-6). Факт належного виконання банком зобов'язання з кредитування рахунку підтверджується випискою з рахунку [PERSON] (а.с.25-32). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на зміст умов договору №005-12081-131212 (а.с.3-6), банк та [PERSON] встановили, що останній зобов'язаний щомісяця здійснювати обов'язковий мінімальний платіж, що включає в себе: повернення частини кредиту у розмірі 3% від суми кредитного ліміту; плату за користування кредитом у вигляді процентів (0,0001 річних); плату за обслуговування кредитної заборгованості у вигляді комісії: 5,55% в місяць (а.с.3-6). Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з документів наданих позивачем (а.с.3-6,8,35-38), відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті комісії, у строки та розмірах, що встановлені договором, належним чином не виконував. Тому у відповідача як позичальника, перед публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" як кредитодавцем, станом на 20 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 10784 гривні 50 копійок, з яких: 4957 гривень - це заборгованість по кредиту; 5827 гривень 50 копійок - це заборгованість по комісії. При цьому суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, та умов договору, банк правомірно використав своє право вимоги дострокового повернення боргу. Зважаючи на встановлені обставини, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання у вигляді повернення кредиту та сплаті комісії, на підставі договору № 005-12081-131212 від 13 грудня 2012 року, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту та сплати комісії. Тому, матеріально-правову вимогу позивача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved