Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

11 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру № 24, яка розтошована за адресою: м.Миколаїв, вул. Набережна 5, загальною площею 77,4 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м.. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27.04.2006 року між ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" (правонаступником якого є ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк") та відповідачем укладено договір кредиту № 17/Кл, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 260000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% річних, з кінцевим тнрміном повернення до 25.04.2008 року. /а.с.22-25/. 28.04.2006 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, про видачу траншу в сумі 260000,00 грн. на термін до 25.04.2008 року з нарахуванням 19,00% річних /а.с.26/. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відносини за кредитним договором також регулюються положеннями параграфа 1 Позика глави 71 Цивільного кодексу України Для забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, в тому числі по поверненню суми кредиту, сплаті відсотків, сплаті неустойки, відшкодуванню збитків завданих простроченням виконання зобов'язання між відповідачем та Банком було укладено іпотечний договір від 28.04.2006 р., який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 925 /а.с.27-30/. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира № 24, яка розтошована за адресою: м.Миколаїв, вул. Набережна 5, загальною площею 77,4 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м..., яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 26.04.2005 року за реєстровим № 2297, який зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно ММБТІ 27.04.2005 року за реєстровим № 2951222 /а.с.28/. Кредитним договором передбачено, що умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки регулюються чинним законодавством України і договором іпотеки, що укладається між Банком і Позичальником або його майновим поручителем. Відповідно до п.5.1.6 договору іпотеки, іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання, або його частини воно не буде виконане /а.с.28/. Згідно п.п.5.1.4., 5.1.7., 5.1.12 договору іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем зобов'язання за кредитним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань, а в разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки /а.с.28-29/. За умовами п.5.1.12 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернти стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим договором. За умовами п.7.1., 7.1.2. договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі - переходу до іпотекодержателя права влансоті на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку встановленому ст.37 ЗУ "Про іпотеку" та умовами цього договору /а.с. 29/. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу обумовлену договором суму. Однак, відповідач від належного виконнаня щодо повернення суми боргу ухиляється, внаслідок чого за ним станом на 20.08.2015р. утворилась заборгованість у рорзмірі 1090429,17 грн., яка складається із: - 233000,00 грн. -прострочена до повернення сума кредиту; - 330771,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 68099,84 грн. -пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 92976,71 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; - 23633,15 грн. - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; - 20982,14 грн. - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; - 140832,27 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту; - 180133,71 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів /а.с.5-21/. Банком на адресу іпотекодавця направлено листи з вимогою виконати свої зобов'язання відповідно до іпотечного договору, що підтверджується листом за вих. № 681 від 30.04.2008 року /а.с.31/, №795 від 29.05.2008 року /а.с.32/ але з боку іпотекодавця не здійснено жодної дії, направленої на усунення порушень. Відповідно до п.2.7.1., 2.7.4 договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання відповідачем своїх боргових та інших зобов'язань за договором та іпотечним договором /а.с.28/. Банк скористався наданим йому правом щодо зміни умов виконання зобов'язання та надіслав на адресу Позичальника письмову вимогу щодо необхідності дострокового погашення тіла кредиту та процентів по кредиту. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. За приписами ч. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання. Однак, позичальник на вимогу банку щодо необхідності дострокового погашення кредиту жодним чином не відреагував. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. За змістом положень ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Частиною 3 ст.14 ЦК України передбачено, що виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно з приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За загальним правилом, на особу покладається обов'язок вжити всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання взятого на себе зобов'язання. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частина 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. А також, якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору (ч.3 ст.7 того ж Закону). Частинами 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволенню вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачем зазначені вимоги Закону були виконані, що підтверджується копією вимоги про усунення порушення зобов'язань. Але вимоги позивача залишені без розгляду та реагування, заборгованість не погашено, в добровільному порядку відповідачем не вчинено дій, які б призвели до досудового врегулювання спору. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на. предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Позивач у своїх позовних вимогах просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки яким забезпечено вказаний кредитний договір шляхом визнання за ним права власності на такий предмет іпотеки. Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий, спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. За всіх вище викладених обставин, приймаючи до уваги встановлені факти надіслання позивачем вимог на адресу позичальника, те, що позичальник належним чином на такі вимоги не відреагував, те, що іпотечний договір містить зауваження щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на такий предмет до стягувача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved