Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], на обгрунтування якого повідомив, що 22.03.2016 року на території підприємства стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав каліцтво. Рішенням МСЕК йому присвоєна третя група інвалідності безтерміново та рекомендована праця без тривалої ходи. Вважає, що каліцтво він отримав саме з вини [PERSON], який неправомірно, без дозволу та права на управління, заволодів навантажувачем, та спричинив наїзд на нього. Внаслідок каліцтва йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі та моральних стражданнях. Вважає, що оскільки відповідач неправомірно заволодів навантажувачем, саме він повинен відшкодувати завдану йому моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 грн. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що каліцтво позивач отримав під час виконання своїх трудових обовязків, внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався в звязку з порушенням працівниками підприємства вимог щодо охорони праці, і саме роботодавець несе відповідальність за дотримання даних вимог, а тому обовязок відшкодовування шкоди лежить на роботодавцеві. В зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні позову. Вивчивши та дослідивши докази, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов не обгрунтований та не підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що роботодавець зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані порушенням вимог з охорони праці іншим юридичним, фізичним особам і державі, на загальних підставах, передбачених законом. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків, зобов'язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України). Згідно з частинами другою, третьою і четвертою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 01.02.2016 року перебуває в трудових відносинах з філією "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика". 22 березня 2016 року при виконанні трудових обов'язків [PERSON] отримав травму, про що складено акт про розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 06 квітня 2016 року та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 06 квітня 2016 року. Нещасний випадок стався за таких обставин: 22 березня 2016 року водій навантажувача [PERSON], в порушення вимог п. 4.7 Інструкції з охорони праці № 48 «Водія автонавантажувача комбікормового цеху», затвердженої наказом директора філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" № 77 від 12.12.2012, залишив навантажувач з ключем замка запалювання без нагляду. Вантажник комбікормового цеху [PERSON], в порушення вимог п. 1.11 Інструкції з охорони праці № 52 «Вантажника комбікормового цеху», затвердженої наказом директора філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" № 77 від 12.12.2012, приступив до керування навантажувачем та здійснив наїзд на вантажника комбікормового цеху [PERSON] Майстер комбікормового цеху [PERSON], в порушення вимог п. 4.15 Посадової інструкції майстра комбікормового цеху, затвердженої наказом директора філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" від 28.09.2012, не здійснив належного контролю за дотриманням працівниками вимог інструкції з охорони праці. Висновком МСЕК від 15 вересня 2016 року [PERSON] встановлено втрату 50 % професійної працездатності у зв'язку з травмою, пов'язаною з нещасним випадком на виробництві, та встановлено третю групу інвалідності. Ці факти підтверджуються сукупністю доказів. З довідки, виданої філією "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" за № 161 від 07.12.2017 видно, що [PERSON] з 01.02.2016 року перебуває в трудових відносинах з філією "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика". З акту про розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 06 квітня 2016 року та акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 06 квітня 2016 року, видно, що причиною нещасного випадку, внаслідок якого [PERSON], при виконанні трудових обов'язків, отримав травму, є порушення інструкції з охорони праці, які допущені працівниками філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика". З висновку МСЕК від 15 вересня 2016 року видно, що [PERSON] встановлено втрату 50 % професійної працездатності у зв'язку з травмою, пов'язаною з нещасним випадком на виробництві, та встановлено третю групу інвалідності. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що оскільки відповідач неправомірно заволодів джерелом підвищеної небезпеки, то саме він повинен відшкодувати завдану йому моральну шкоду, так як ці твердження суперечать вище приведеним нормам Закону і спростовуються наведеними вище доказами. Оскільки позивач та відповідач перебували у трудових відносинах з відповідачем, виконували трудові обов'язки під час нещасного випадку, за участі і інших працівників, які порушили законодавство про охорону праці, внаслідок чого позивачу було завдано шкоди, відповідальність за шкоду, завдану вказаними працівниками, повинен нести роботодавець, який є власником джерела підвищеної небезпеки. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі N 6-933цс16. Враховуючи вищевикладені факти та норми закону, суд приходить до висновку, що позивач отримав каліцтво під час виконання своїх трудових обовязків, внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався в зв`язку з порушенням працівниками підприємства вимог охорони праці щодо експлуатації джерела підвищеної небезпеки, власником якого є роботодавець, а тому саме роботодавець повинен нести відповідальність за дотримання вимог з охорони праці та відшкодовувати шкоду своєму працівникові, яка завдана в зв`язку з порушенням вказаних вимог з охорони праці. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

Outcome: dismissed