Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У грудні 2018 року Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі - Управління) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Літківської сільської ради Броварського району Київської області (далі - Літківська с/рада) завдану ними майнову шкоду в розмірі 238 грн., внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. В обґрунтування позову зазначало, що 10 жовтня 2017 року о 09.50 год. [PERSON] разом із [PERSON] на озері Колгоспне у селі Літки Броварського району Київської області, грубо порушуючи правила рибальства, здійснювали вилов риби з берега забороненим сітчастим знаряддям лову риби "павук" у кількості 1 шт. (1 = 1,7 х 1,7 м, а = 26 - 100) та виловили рибу: карась у кількості 14 шт., загальною вагою 1 кг., чим завдали рибному господарству України матеріальних збитків на загальну суму 238 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] порушили вимоги п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, та вимоги ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановами Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2018 року [PERSON] та від 29 січня 2018 року [PERSON] у справах про адміністративні правопорушення № 361/6839/17 і № 361/6837/17 визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 85 КУпАП, тому відповідачі зобов`язані відшкодувати солідарно державі в особі Літківської с/ради завдану ними майнову шкоду в розмірі 238 грн. Представник позивача Управління Бездуганов О.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяви, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем їхнього проживання, про причини неявки суд вони не повідомили, відзив на позов і заяву про розгляд справи за їхньої відсутності до суду теж не подавали. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановами Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 361/6839/17 стосовно [PERSON] та від 29 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 361/6837/17 стосовно [PERSON] встановлено, що 10 жовтня 2017 року о 09.50 год. [PERSON] та [PERSON] на озері Колгоспне у селі Літки Броварського району Київської області, грубо порушуючи правила рибальства, здійснювали вилов риби з берега забороненим сітчастим знаряддям лову риби "павук" у кількості 1 шт. (1 = 1,7 х 1,7 м, а = 26 - 100), кустарного виробництва, та виловили рибу цінних видів: карась у кількості 14 шт., загальною вагою 1 кг., чим завдали рибному господарству України матеріальних збитків на суму 238 грн., що підтверджується наданими суду довідками- розрахунками матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] порушили п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, та ст. 63 Закону України "Про тваринний світ". Зазначеними вище постановами суду у справах про адміністративні правопорушення відповідачів [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. У суді [PERSON] свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав повністю та пояснив, що допустив правопорушення за викладених вище обставин. Вина [PERSON] у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 003246 від 10 жовтня 2017 року, письмовими поясненнями [PERSON] і [PERSON] описом-оцінкою вилученого майна від 10 жовтня 2017 року, розпискою [PERSON] . У ч. 1 ст. 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991 року № 1264-XII громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів адміністративної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 цього ж Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За змістом ч. 2 ст. 10 Закону України "Про тваринний світ" від 13 грудня 2001 року № 2894-III громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин; відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. У ст. 20 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" від 08 липня 2011 року № 3677-VI (далі - Закон № 3677-VI) визначено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 37 цього ж Закону водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 521 Закону № 3677-VI для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. За змістом ч. 1 ст. 63 Закону України "Про тваринний світ" порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. У ч. 2 ст. 63 Закону № 3677-VI відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу; незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; у виготовленні, зберіганні, реалізації та застосуванні заборонених знарядь добування тварин. Згідно із п. 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (далі - Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання га відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Відповідно до Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі - Київський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Держрибагентсва, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ та йому підпорядковується. Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м Київ та Київську область, територію та акваторію водних об`єктів у межах районів діяльності, визначених Держрибагентством. Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. За змістом ч. 1 ст. 37 "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" від 08 липня 2011 року № 3677-VI водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Виходячи з наведеного, природні ресурси, у тому числі водні біоресурси, що знаходяться в межах території Літківської с/ради, є належним їй майном. У п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19 (далі - Правила рибальства) встановлено, що забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Згідно із п. п. 6.1, 6.2 Правил рибальства особи, винні в порушенні цих Правил рибальства, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до вимог п. 6.3 Правил рибальства застосування заходів адміністративної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. За змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У ч. ч. 1, 2 ст. 324 ЦК України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Враховуючи викладене, суд вважає, що шкода, завдана рибному господарству, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, у даному випадку третій особі Літківській с/раді. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із п. 7.5 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Київський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення біоресурсів. Із довідок-розрахунків збитків, заподіяних рибному господарству України, обчислених за таксами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів", видно, що розмір завданої відповідачами шкоди внаслідок порушення ними Правил рибальства становить 238 грн., що також встановлено постановами судів від 10 та 29 січня 2018 року про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що внаслідок грубого порушення відповідачами правил рибальства, спільними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] державі в особі Літківської с/ради завдано майнової шкоди в розмірі 238 грн., суд дійшов висновку, що відповідачі зобов`язані солідарно відшкодувати завдані ними збитки, тому позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і наданих доказів. Також згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частинах сплачений Управлінням при подачі цього позову судовий збір у розмірі 1762 грн., тобто по 881 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved