Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) АНСУ звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 29 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством Перший Український Міжнародний банк, правонаступником всіх прав та зобовязань якого є публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" (надалі ПАТ ПУМБ), та фізичною особою [PERSON], укладено кредитний договір № 5421913 відповідно до п.1.1. якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 18464,00 дол. США, а [PERSON] зобовязалася сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, визначені договором, але не пізніше 29.05.2014. Згідно з п.3.2.1. кредитного договору відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено графіком. Відповідно до п.1.3., п.3.2.1. кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 11,90% річних, яка розраховується, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, не сплачувала чергові платежі та проценти за користування кредитом. 19 квітня 2012 року рішенням Приазовського районного суду Запорізької області, яке набрало законної сили, у справі № 2-65/2012 задоволено позовні вимоги ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №5421913 від 29.05.2007 року у розмірі 12557,98 дол. США та 20 293,60 грн. 21.05.2013 року Приазовським районним судом у цій справі видано відповідний виконавчий лист. 16.07.2013 року між ПАТ ПУМБ та ТОВ АНСУ укладений договір відступлення права вимоги № 1043/44. На підставі даного договору відступлення ТОВ АНСУ набуло право кредитора до [PERSON] за кредитним договором. 06 лютого 2014 року ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області у виконавчому провадження №32931714 замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ Перший Український Міжнародний банк на ТОВ АНСУ. Позивач зазначив, що на теперішній час рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2012 року не виконано, відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. До виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором ТОВ АНСУ має право на отримання відсотків за користування кредитними коштами. У зв'язку з викладеними обставинами, позивач просив: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ АНСУ заборгованість по донарахованих відсотках за кредитним договором № 5421913 від 29 травня 2007 року в розмірі 4612,93 доларів США за період з 25 вересня 2012 року по 25 жовтня 2015 року включно; стягнення проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного банку України на день проведення оплати боргу; стягнути з відповідача на користь ТОВ АНСУ витрати по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника ТОВ АНСУ, на задоволенні позовних вимог наполягає. Згідно із даними Приазовського РС УДМС України в Запорізькій області від 06.11.2015 року місце проживання [PERSON] з 26.02.2008 року зареєстроване за адресою: [INFO]. Відповідно до позовної заяви фактичним місцем проживання відповідача є: вулиця Щорса, 20 смт. Приазовське та за цією адресою [PERSON] отримала копії позовної заяви з доданими до неї документами, а також, копію ухвали про відкриття провадження у цій справі і була повідомлена про проведення 23.11.2015 року попереднього судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про отримання особисто нею рекомендованого листа 14.11.2015 року. Поштовий конверт на вказану адресу відповідача з повісткою про її виклик у судове засідання на 14.12.2015 року, повернувся до суду без вручення з поміткою: за закінченням терміну зберігання. Відповідач [PERSON], яка відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не зявилася, зав про розгляд справи за її відсутності не надала. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України щодо строку розгляду цивільних справ, а також вимоги ст.169 ЦПК України, яка не передбачає відкладення судового розгляду справи у разі неявки відповідача без поважних причин, а також наявність заяви позивача про розгляд справи за відсутності його представника, в якій відсутнє викладення про згоду позивача на заочний розгляд справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін та прийняття рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із документів, наданих позивачем встановлено, що 29 травня 2007 року між ПАТ ПУМБ та [PERSON] укладений кредитний договір №5421913, за яким 29.05.2007 року відповідач отримала кредит в сумі 18464,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних з кінцевим терміном повернення - 29.05.2014 року. Відповідачем зобовязання за договором належним чином не виконувались і станом на 30.01.2012 року виникла заборгованість в розмірі 12557,98 доларів США, в тому числі: 12393,50 дол.США - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 164,48 дол.США - сума заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в період з 25.12.2011р. по 30.01.2012р.; пеня за порушення строків виконання зобов'язань з повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в період з 02.03.2011 року по 11.01.2012 року - 2539, 97 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 30.01.2012 року склала - 20293,60 гривень. Викладені обставини підтверджується кредитним договором та рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 19.04.2012 року, яке набрало законної сили (а.с.7-11, 15-17). Так, 19 квітня 2012 року рішенням Приазовського районного суду у справі № 2-65/2012 задоволені позовні вимоги ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №5421913 від 29.05.2007 року у розмірі 12557,98 дол. США та 20 293,60 грн. пені. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В позовній заяві вказано, що до цього часу вищезазначене рішення суду не виконане, заборгованість за кредитним договором не сплачена. Інших даних про виконання рішення суду відповідачем суду не надано. На підставі п. 1.1. кредитного договору позичальник зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, визначені в п.1.4. даного договору, кредит надається позичальникові строком до 29.05.2014 року, протягом цього строку позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить - 11,90% річних. Проценти сплачуються позичальником в порядку і на умовах визначених договором. Відповідно до п.1.3.5. кредитного договору нарахування процентів здійснюється щоденно за методом факт/360, починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку позичальника, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок суми заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році. 16 липня 2013 року між ТОВ "АНСУ" та ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" укладено договір відступлення права вимоги № 1034/44, згідно умов якого відбулось відступлення ТОВ "АНСУ" права вимоги за кредитним договором № 5421913 від 29.05.2007 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" (копія договору на а.с.12-19). За умовами п.2.3. договору відступлення права вимоги новий кредитор з моменту передачі прав за актом приймання-передачі реєстру боржників займає місце первісного кредитора як кредитора в грошових зобов'язаннях, що виникли із основних договорів відносно до усіх прав первісного кредитора по таким договорам, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, процентів, комісій, неустойки, інших платежів, передбачених умовами основних договорів та законодавством України, у повному обсязі. 25 Липня 2013 року, згідно витягу з додаткової угоди № 7 до договору відступлення прав вимоги і реєстру боржників, новий кредитор та первісний кредитор погодили передачу прав вимоги по кредитному договору №5421913 від 29 травня 2007 року, укладеному між ПАТ ПУМБ та [PERSON], за яким сума заборгованості за основною сумою кредиту складає 12393,50 дол.США (а.с.20-24). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 12393,50 дол.США за наведеним вище кредитним договором в період з 25.09.2012 року по 25.10.2015 року сума нарахованих процентів (за встановленою ставкою - 11,90%) складає 4612,93 доларів США, яка відповідачем не сплачена. Відповідачем [PERSON] будь які заперечення не надані, розрахунок заборгованості не оспорений. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зокрема, частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В даному випадку розмір процентів встановлено кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з пунктом 11.2 кредитного договору договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Однією із підстав припинення зобов'язання є його виконання, проведене належним чином (ст.599 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання встановлених договором процентів від суми неповернутої позики, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Суд, застосовуючи зазначені вище норми закону в даних правовідносинах, керується, також, правовим висновком, наведеним в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15. Таким чином, із досліджених документів та наведених норм закону слід зробити висновок про те, що кредитор за кредитним договором №5421913 від 29.05.2007 року має право на отримання встановлених договором процентів від суми неповернутої позики, оскільки зобов'язання залишається невиконаним боржником [PERSON] належним чином. Відповідно до ч.1ст.510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із встановлених обставин справи про відступлення права вимоги за кредитним договором та наведених вище норм закону, належним кредитором у зобов'язанні за кредитним договором №5421913 від 29.05.2007 року - є позивач ТОВ АНСУ. Відповідно до статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Так як позивач просить стягнути суму процентів в еквіваленті іноземної валюти, але у гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, згідно до вимог ст.533 ЦК України, суд не встановлює наявність чи відсутність у позивача відповідних ліцензій НБУ і таких відомостей позивачем не надано. У зв'язку з наведеними обставинами слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором (процентів, які є платою за користування грошима) в еквіваленті іноземної валюти (доларів США), так як саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у такому еквіваленті. Згідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, при виборі і застосуванні наведених правових норм до спірних правовідносин суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові судової палати від 16.09.2015р у справі №6-190цс15, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.355 цього Кодексу. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню. А саме, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 5421913 від 29.05.2007 року з нарахованих відсотків за період з 25.09.2012 року по 25.10.2015 року (включно) в розмірі 4612, 93 доларів США. На підставі ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання. Відповідно до вимог позивача,

Outcome: approved