Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

01.04.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 4991896133 від 16 червня 2017 року у розмірі 16 476 грн. 09 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 6 680 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками 1624 грн. 10 коп.; сума заборгованості за платою за управління кредитом 4831 грн. 99 коп.; сума заборгованості за пенею 3340 грн. 00 коп., а також судові витрати в сумі 2102,00грн.. В обґрунтування вимог зазначає про те, що 16 червня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір № 4991896133. 26.06.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір про відступлення права вимоги № 20190626, за умовами якого ТОВ «ЦФР» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до вказаного договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі 16 476 грн. 09 коп. З підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду. 06.11.2020 року ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.12.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 12.01.2021 року для повторного виклику відповідача. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду через систему «Електронний суд» було надано ним клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався за вказаними в позовній заяві та матеріалах справи адресами місця проживання. Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, [PERSON] зареєстрованим не значиться (а.с. 22). Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнє відоме зареєстоване місце проживання відповідача : [ADDRESS] , а також за адресою вказаною позивачем в позовній заяві : [ADDRESS] . Повістку про виклик до суду на 09.02.2021 року, [PERSON] не отримав, відповідно до відмітки зворотнього поштового повідомлення (адресат не проживає). Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України. Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надходило заява про розгляд справи за його відсутності, ним не подано відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4991896133, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 6680 грн. 00 коп., зі сплатою річної ставки за користування кредитом 11.99 % річних, строком на 12 місяців.(а.с.6) Згідно із графіком платежів, що є додатком до кредитного договору від 16 червня 2017 року загальна сума щомісячного платежу складає - 794 грн. 07 коп., що складається із частини кредиту, що підлягає поверненню, плати за річною відсотковою ставкою, щомісячної плати за кредитом(а.с.6) За умовами кредитного договору п. 5.1., 5.7. позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором (а. с. 12-13). Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. 26 червня 2019 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги №20190626, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (Портфель заборгованості) (а. с. 20-22). 09.07.2019 року, на відомі адреси відповідача [PERSON] , направлено було повідомлення про відступлення права вимоги та повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №4991896133 від 16.06.2017р.(а.с.16-19) З п. 1.2 Договору відступлення права вимоги, вбачається, що внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень" у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень" за кредитним договором, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань (а. с. 20-22). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №20190626 від 26 червня 2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16476,09 грн., з яких: з яких: 6680,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1624,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4831,99грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом, 3340,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а. с. 23). Згідно з п. 3.1 Договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» гарантує, що йому належить право вимоги за Портфелем заборгованості до боржників, зазначених в реєстрі боржників (а. с. 21). Відповідно до п. 6.2.3 Договору відступлення право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому, виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. За умовами пункту 8.2 укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] договору останній надав згоду на заміну кредитодавця на нового кредитодавця, і в разі прийняття кредитодавцем рішення про передачу прав і обовязків новому кредитодацю додаткова згода від позичальника не вимагається (а.с. 13). Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором в сумі 16476,09 грн., з яких: з яких: 6680,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1624,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4831,99грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом, 3340,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а. с. 14-15). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача витрат за управління кредитом в розмірі 4831,99 грн., то вони задоволенню не підлягають, з огляду на ті обставини, що умовами кредитного договору, а саме пунктом 6 передбачено, що до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). Разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. У разі укладення позичальником договору страхування або договору про надання інших послуг, пов`язаних із наданням кредиту, позичальник несе, відповідно до графіку платежів (додаток до договору), витрати на надання зазначених послуг, які справляються за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. Таким чином, плати за управління кредитом умовами кредитного договору не передбачено. Разом з тим, доказів, які б свідчили про надання будь-яких послуг щодо управління кредитом позивач до суду не надав. Як вбачається із заяви № 4991896133 від 16 червня 2017 на отримання кредиту , умов (паспорт) отримання кредиту №1896133 від ТОВ «ФК» «ЦФР», довідки ТОВ «ФК» «ЦФР» №-3483015-SG від 16.07.2019р. плата за управління кредитом вказаними документами непередбачена.(а.с.5-8,14) Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з абзацем 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Суд звертає увагу на те, що умовами договору не передбачено плату за управління кредитом, тобто за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, що є незаконним. Крім того, у договорі не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу як позичальнику. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 404/1339/15-ц, провадження № № 61-5130св18. Отже суд дійшов висновку про неправомірність нарахування позивачем плати за управління кредитом в сумі 4831,99 грн. у зв`язку з тим, що такі умови кредитного договору є нікчемними, оскільки фінансова установа не має права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на її користь за дії, які установа здійснює на власну користь. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 6680(шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 1624 (одна тисяча шістсот двадцять чотири)гривень 10 копійок - заборгованість за відсотками; 3340( три тисячі триста сорок) гривень- заборгованість за пенею. Всього: 11644(одинадцять тисяч шістсот сорок чотири) гривні 10 копійки. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102 гривня 00 копійок (а.с. 1). Таким чином, відповідачу належить сплатити позивачу суму на відшкодування понесених ним судових витрат у розмірі 1485 гривня 54 копійок.

Outcome: approved