Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

19.04.2019 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилався на те, що 02.06.2007 року шлюб між сторонами був зареєстрований актовим записом №152, з червня 2015 року шлюбні відносини припинилися із-за несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння, сторони мешкають окремо, [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , батьком якого записаний він, вважає збереження шлюбу неможливим, так як це суперечить їхнім інтересам, прохав розірвати шлюб. 20.05.2019 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено до Гуляйпільського районного суду Запорізької області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). 11.06.2019 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу надійшла до Гуляйпільського районного суду Запорізької області. 11.06.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче провадження у відкрите судове засідання на 09.07.2019 року. Відзив на позов до суду не надійшов. 09.07.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання на 23.07.2019 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що 02.06.2007 року шлюб між сторонами був зареєстрований актовим записом №152, з червня 2015 року шлюбні відносини припинилися із-за несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння, сторони мешкають окремо, [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , батьком якого записаний він, вважає збереження шлюбу неможливим, так як це суперечить їхнім інтересам, прохав розірвати шлюб, судові витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн. не стягувати з відповідача на його користь. Відповідач позов визнала, визнала обставини, на які посилається позивач, спільне проживання з позивачем після припинення у 2015 році вони не поновлювали. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 02.06.2007 року сторони зареєстрували шлюб актовим записом №152 у Комунарському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З червня 2015 року сторони припинили спільне проживання, що визнається сторонами у судовому засіданні. Сторони не поновлювали спільне проживання, що визнається сторонами у судовому засіданні. [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , батьком якого записала позивача у справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Спору щодо майна подружжя у сторін не має. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Судом встановлено, що до суду звернулася позивач як член подружжя з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами укладено шлюб, шлюбні відносини не склалися з вини сторін, які перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, посилався на те, що у червні 2015 року вони припинили спільне проживання, спроб поновити спільне проживання сторони не здійснили, вважає збереження шлюбу та спільне проживання неможливим, спільне проживання та збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими судом обставинами, які перевірені наданими суду доказами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", а після розірвання шлюбу бажає носити своє шлюбне прізвище " [PERSON] " то суд відповідно ч.8 ст.294 ЦПК України у своєму рішенні про розірвання шлюбу зазначає про залишення відповідачу прізвища " [PERSON] ".

Outcome: approved