Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Савіхіна А.М. 10.02.2018 року (згідно дати поштового відправлення - а.с.18) звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення на користь ПАТ КБ "Приватбанк" з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №VIXRRX08040222 від 31.05.2007 року у розмірі 38485,10 грн., що складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7231,12 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 63,48 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 28881,69 грн., штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1808,81 грн. (процентна складова). В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору №VIXRRX08040222 від 31.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2350,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ "Приватбанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування на ПАТ КБ "Приватбанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 21.12.2017 року, відповідач має заборгованість у розмірі 38485,10 грн. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" за належним викликом в судове засідання не з'явилася, при цьому попередньо подала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, в якій підтримала заявлені позовні вимоги та не заперечувала щодо винесення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом неодноразово, завчасно та у спосіб, передбачений цивільним процесуальним законодавством (а.с. 30,33,35), заперечень та власної позиції суду не заявив. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду 03.03.2018 року по даній справі відкрито провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання на 17.04.2018 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 17.04.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 23.05.2018 року. 23.05.2018 року розгляд справи не відбувся, оскільки відповідно до довідки Жмеринського міськрайонного суду головуючий суддя Вернік В.М. відповідно до табелю обліку робочого часу з 22.05.2018 року знаходився на лікарняному, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 22.06.2018 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.06.2018 року розгляд справи відкладено на 13.07.2018 року у зв'язку з першою неявкою відповідача. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 13.07.2018 року у зв'язку з повторною неявкою відповідача вирішено здійснювати заочний розгляд справи на підставі положень ст.280-281 ЦПК України, так як згідно вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Так, в судовому засіданні установлено, що 31.05.2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №VIXRRX08040222, на підставі особистої заяви останнього (а.с.5), відповідно до умов якого 31.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2350,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 29.10.2007 року включно, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 31,74 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 391,8 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту "Розстрочка" строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 20 по 26 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 516,30 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Вказаний кредитний договір №VIXRRX08040222 від 31.05.2007 року складається з самої заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (а.с.6-9). З представленого позивачем розрахунку (а.с.4) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобов'язань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором від 31.05.2007 року, оскільки за ним станом на 21.12.2017 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 38485,10 грн., що складається з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7231,12 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 63,48 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 28881,69 грн., штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1808,81 грн. (процентна складова). Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк "Приватбанк", найменування Банку змінено на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року , про що зазначено у Статуті ПАТ КБ "Приват Банк" (а.с.16). Відповідно до п.2.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка", банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на рахунок торгово сервісного підприємства. Строк повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагорода, розмір щомісячного платежу та період сплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт і банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Відповідно до умов договору - п. 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) позичальник зобов'язується повністю повернути Кредит до дати, зазначеної в заяві. Заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої сумі Кредиту нарахування відсотків здійснюється від відповідно до п.4.2 цих Умов з дані виникнення простроченої заборгованості. Згідно п.3.3.1, 3.3.2 зазначених Умов Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні і курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або інші середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповіднім волюті (по статистиці НБУ), а також по рішенню Кредитного комітету Банка. ІІри цьому банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставки по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. У відповідності до змісту п.4.2. Умов - згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та п.3.2.2., 3.3.3 даних Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеному у Тарифах та Заяві. Розраховані відповідно до цого пункту умов відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену в заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Пунктом 4.4. Умов передбачено, що нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування Кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісячно, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту. Відповідно до вимог п.5.3. Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та не суперечать один одному. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлена серед іншого нарахована сума пені у розмірі 28881,69 грн. кратно перевищує сумарне обчислення заборгованості по кредиту та процентам згідно анкети-заяви від 31.05.2007 року, Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг, а тому визначає за необхідне зменшити її до половини основної суми боргу, що становить 3615,56 грн. (7231,12 грн./2). Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання, відтак суд приходить до висновку, що сума заборгованості за відсотками за користування кредитом та зменшеною пенею загалом в розмірі 10846,68 грн. (7231,12 грн. + 3615,56 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позов підлягає частковому задоволенню в цій частині вимог. Суд визнає безпідставними позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії закористування кредитом в сумі 63,48 грн., оскільки нарахування позивачем комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за надання фінансового інструменту є незаконним. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500,00 грн. - фіксована частина), 1808,81 грн. - (процентна складова), суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.549 ЦПК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається із пені, нарахованої за кожен день прострочення кредиту та пені, нарахованої один раз на місяць в розмірі 0,15% від заборгованості, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, боржник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову та прострочених процентів та комісій (п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг). Банком нараховано 28881,69 грн. пені та штрафи: 500 грн. + 1808,81 грн., яка складає 5% від 36176,29 грн. - нарахованої позивачем до стягнення з відповідача суми заборгованості разом із пенею. Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом, судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нарахована пеня та штраф. Крім того позивачем в супереч положенням ч.2 ст.550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки). Таким чином, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те сааме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те сааме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на це суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вказаних сум, комісії, штрафів та решти нарахованої пені. Про застосування щодо спірних правовідносин строку позовної давності ніким із сторін не заявлено, тому судом дане питання вирішенню не підлягає. Крім того, з відповідача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1762 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved