Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, просить: - припинити право власності відповідача [PERSON] на ? частину будинку [ADDRESS] - визнати за [PERSON] право власності на цю частину зазначеного будинку; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість її частки вказаного будинку в сумі 47839 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] 478,39 грн. судового збору, 6500 грн. витрат на проведення експертизи, 10000 грн. адвокатських послуг. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору дарування від 17.03.2012 року та рішення Васильківського міськрайонного суду від 25.01.2011 року позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить ? частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель на [ADDRESS] Відповідачу належить ? частина цього ж будинковолодіння на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду від 02.04.2009 року. Вказаний будинок складається з коридору 1-1 площею 5,9 кв.м, кладової 1-2 - 7,3 кв.м, кладової 1-3 - 4,1 кв. м, кухні 1-4 площею 20,1 кв.м, житлової кімнати 1-5 - 8,5 кв.м, житлової кімнати 1-6 -15,4 кв.м, житлової кімнати 1-7 - 12,2 кв.м. Житловий будинок загальною площею 73,5 кв.м, житлового площею 36,1 кв. м розташований на земельній ділянці разом з огорожею " О", криницею " К", сараєм " В", туалетом " в" , гаражем " Б". Дійсна вартість ? частини вказаного будинковолодіння згідно висновку експертного дослідження становить 47839 грн. Відповідач сама користується будинковолодінням та чинить перешкодити їй в користуванні своєю часткою, через що вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов, просить: - провести розподіл будинку по [ADDRESS], виділивши їй в натурі 1/4 його частину , а саме: приміщення 1-1 площею 5,9 кв.м. та 1-7 площею 12,2 кв.м., веранду " 1" площею 9,8 кв. м., а всього 27,9 кв.м; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за перевищення її частки; - виділити в натурі [PERSON] у власність ? частин будинковолодіння, а саме: приміщення 1-2 площею 7,3 кв. м , 1-3 - 4,1 кв.м, 1-4 - 15,4 кв.м, 1-5 - 12,9 кв.м, 1-6 - 15,4 кв.м, а всього 55,1 кв. м; - виділити [PERSON] у власність погріб " Д ", металевий гараж " Б", колодязь "к" ; - виділити [PERSON] у власність сарай " В" і вбиральню; - ворота і огорожу залишити у спільному користуванні сторін; - встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS], виділивши їй в користування ? частину , що становить 625 кв. м, а [PERSON] виділити в користування ? частин даної земельної ділянки, що становить 1875 кв. м.. В обґрунтування своїх позовних вимог відповідач посилається на те, що в період з 1970 по 1978 роки на земельній ділянці по [ADDRESS] їх батько побудував житловий будинок загальною площею 69,5 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м. Після смерті батька матері [PERSON].[INFO] року було видане свідоцтво про право власності на вказаний будинок, з 1998 року [PERSON] стала проживати в даному будинку, в кінці 1998 року вони прибудували веранду площею 4 кв.м і будинок став мати площу загальну площу 73,5 кв.м. Після смерті матері в період з 2003 року по 2008 року [PERSON] проводився капітальний ремонт та переобладнання будинку в зв"язку з його газифікацією і будинок став мати загальну площу 83,0 кв.м. Після смерті матері вона успадкувала будинок за заповітом, але рішенням суду заповіт був скасований, вона має право на ? частину, а [PERSON] на ? частин будинку, [PERSON] в будинку не проживає і між ними виник спір з приводу розподілу вказаного будинку. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву, а зустрічний позов не визнали, пояснивши, що окрема ізольована частина повинна становити не менше 30 кв.м, а частина, яку просить позивач становить 27,9 кв.м, крім того, веранда « 1» - це самовільна прибудова, яка не може включатися в розподіл до її узаконення, відповідач сама подарувала під час розгляду даного спору свою частку в квартирі дочці, тобто штучно погіршила свої житлові умови, тому нема підстав говорити, що припинення права власності на частку в будинку завдасть шкоди її інтересам. Відповідач та її представник в судовому засіданні основний позов повністю не визнала, а зустрічний повністю підтримала, пояснивши, що [PERSON]поліпшила будинок, добудувала веранду, перекрила дах, просять провести розподіл будинку за третім варіантом експертизи; виділити [PERSON] у власність приміщення 1-1 площею 5,9 кв.м, 1-7 - 12.2 кв. м, веранду 1-9,8 кв.м, що становить 46/100 частин даного будинку з надвірними будівлями , встановити порядок користування земельною ділянкою теж за третім варіантом експертизи, не стягувати з [PERSON] компенсацію вартості перевищення долі у зв"язку з проведенням нею газифікації будинку , перебудови будинку, добудови веранди, що не є спадковою масою. Іншу частину даного будинку виділити у власність [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що 14.02.2012 року вона, як технік БТІ, проводила інвентаризацію будинку [ADDRESS] з виїздом на місце, якщо в інвентаризаційній справі не зазначена добудована веранда, то її не було, газифікація проводилася в 2003 році, була викинута піч з будинку. Згідно показів свідка [PERSON] , дочки відповідача, після 2003 року проводився газ, була проведена добудова, мати жила в будинку, перекрила дах, криницю відремонтувала, мати з травня 2014 року перестала бути власником частини в квартирі в м. Київ. Як вбачається із показів свідка [PERSON], в інвентаризаційній справі фіксуються зміни, в ній прибудова не зазначена. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, пояснення експертів, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.03.2012 року (а.с.83) [PERSON] є власником ? частини будинковолодіння [ADDRESS] Васильківського району на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2009 року, [PERSON] є власником ? частини , [PERSON]- ? частини, [PERSON] - ? частини цього ж будинковолодіння на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2011 року. Відповідно до Договору дарування частки житлового будинку від 17.03.2012 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] по ? частині кожний, тобто ? частину будинковолодіння [ADDRESS] Васильківського району. Право власності на ? частину будинковолодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 26.03.2012 року ( а.с.16-17) . Отже, [PERSON] має право власності на 3/4 частин, [PERSON]- ? частину будинковолодіння [ADDRESS] тобто вказане будинковолодіння належить їм на праві спільної часткової власності. Згідно ст. 365 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У відповідності зі ст. 364 Цивільного кодексу України, на яку посилається відповідач, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки . Стаття 183 ч.2 Цивільного кодексу України визначає, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Позивачем проведено експертне будівельно-технічне дослідження (висновок №16/31-12 від 26.04.2012 року ) , згідно якого (а.с.22-31) неможливо здійснити поділ в натурі спірного житлового будинку , так як ідеальна ? частка його становить 18,38 км.м , що менше нормативної 30 кв.м, ринкова вартість ? частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями, враховуючи те, що земельна ділянка не перебуває у власності співвласників, становить 47839 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON], який проводив експертне будівельно- технічне дослідження, пояснив, що ? частина будинку менше нормативних 30 кв.м , а тому ця частка не може бути виділена в натурі, самовільно збудована відповідачем прибудова не може бути предметом розподілу. Відповідно до акту судової будівельно технічної експертизи від 31.03.2014 року, проведеної судом, варіант розподілу будинку, запропонований відповідачем технічно можливий (додаток №3 експертизи) з проведенням відповідних ремонтно-будівельних робіт, можливі також варіанти розподілу земельної ділянки (а.с.118-142). Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON], яка проводила експертизу суду, пояснила, що розподіл житлового будинку вона проводила із врахуванням самовільної прибудови 1, і хоч вона самовільна, але вона є і тому можна її враховувати. Суд критично відноситься до таких пояснень експерта та її висновку з наступних підстав. Державні будівельні норми України- ДБН В.2.2-15-2005, затверджені наказом Держбуду України від 18.05.2005 року №80 з наступними змінами передбачають, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо, загальна площа для однокімнатних квартир становить 30-40 кв.м (2.22); площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м, в інших квартирах - не менше 17 кв.м, мінімальна площа спальні на одну особу - 10 кв.м, на дві- 14 кв.м, мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв.м. Оскільки житлова кімната 1-7 площею 12, 2 кв.м, менше нормативної 15 кв.м, коридор 1-1 площею 5, 9 кв.м, загальна площа приміщень, що виділяються 25,9 кв.м, що менше нормативної 30 кв.м, тому виділення неможливе. Що стосується прибудови 1, яка включена експертом до розподілу, то згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна , затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. за N 774/14041 (2.3) не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону; (2.4)- поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами; (3.11) - за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об'єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону; самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються. Отже, суд прийшов до висновку про те, що частка, яку просить позивач, є незначною і не може бути виділена в натурі, тому позовні вимоги відповідача про поділ будинковолодіння не можуть бути задоволені, а підлягають до задоволення позовні вимоги [PERSON] про припинення права власності відповідача на її частку в спільному майні і визнання за позивачем права власності на цю частку з виплатою позивачу вартості її частки . Відповідно до квитанції № 4373 від 24.07.2014 року на депозитний рахунок Васильківського міськрайонного суду позивачем внесено 47839 грн. для сплати компенсації частки . В зв»язку із прийняттям такого рішення, не можуть бути задоволені позовні вимоги відповідача в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою. У зв"язку із повним задоволенням позовних вимог позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача 478,39 грн. судового збору, 6500 грн. витрат на проведення експертизи, на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст. 364, 365 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved