Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-ТОВ) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» (далі-ПАТ) та [PERSON] укладено кредитний договір № 10002/5086CLAPT від 22 жовтня 2013 року на суму 23600 грн. на строк до 22 жовтня 2016 року. 30 липня 2014 року ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» набуло право вимоги за даними кредитними договорами на підставі договору факторингу № 20140730-Г, укладеного з ПАТ «Платинум банк». 17 червня 2015 року ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за даними кредитними договорами на підставі договору факторингу, укладеного з ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС». Оскільки, відповідач зобов'язання за кредитними договорами не виконує, тому у нього виникла заборгованість в сумі 43760,94 грн., з яких: 23051 грн. борг за кредитом, 5601.53 грн. борг по сплаті процентів, 15108.41 грн. пеня, та яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Предстанвик позивача в судове засідання не з"явився від нього надійшло клопотання, в якому підтримує позов та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення на позов, де просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не надано доказів отримання ним кредиту в сумі 20000 грн., не наведено чіткого розрахунку заборгованості, та не надано доказів направлення на його адресу повідомлення про відступлення права вимоги, та зазначає, що позивач не повноважний вимагати повернення заборгованості за кредитним договором. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи підтверджується, що між ПАТ «Платинум банк»» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір 22 жовтня 2013 року кредитний договір № 10002/5086CLAPT на суму 23600 грн. на поточні потреби з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 12% строком повернення до 22 жовтня 2016 року (а.с.4-6). Як вбачається із копії меморіального ордеру №215941754 від 22.10.2013р. банк виконав умови вказаного договору, зарахувавши на поточний рахунок відповідача 20000 грн (а.с.11). Але відповідач свої зобов'язання за цим кредитним договором виконував неналежним чином, допускав прострочення платежів, внаслідок чого станом на 17 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 43760,94 грн., з яких: - 23051 грн. борг за кредитом, 5601.53 грн. борг по сплаті процентів, 15108.41 грн. пеня ( а.с.8-10). Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 6.2 укладеного між відповідачем [PERSON] та ПАТ "Платинум Банк" кредитного договору передбачено, що банк має право відступати, передавати, сек'юритизувати та будь-яким іншим способом відчужувати, а також передавати у заставу свої права за Договором (повністю або частково). 30 липня 2014 року між ПАТ "Платинум Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС» укладено договір факторингу № 20140730-Г, за яким заборгованість за кредитним договором № 10002/5086CLAPT відступлена. У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. 17 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/01, за яким останньому відступлено право вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (додаток №1 до договору) (а.с.16-18). Витягом з Реєстру заборгованостей (додаток №1 до договору від 17.06.2015 року) підтверджується, що у ньому значиться прізвище відповідача із зазначенням кредитного договору №10002/5086CLAPT та суми заборгованості 43760,94 грн. (а.с.15). Таким чином, позивач належними та допустимими доказами підтвердив своє право вимоги до відповідача за кредитими договорами, укладеними з ПАТ «Платинум банк». Доводи відповідача про те, що позивач не надав доказів повідомлення боржника про своє право вимоги за кредитними договорами, і це є підставою для відмови в позові не ґрунтується на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належать операції з факторингу. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Вирішуючи спір, суд враховує обставини справи та те, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Відповідачем зобов'язання за кредитними договорами не виконано ні перед банком, ні перед жодним з нових кредиторів. В постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979 цс15 Верховний Суд України виклав правову позицію, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі і в разі непогашення кредитної заборгованості ні первісному кредитору, ні новому кредитору така заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора. Крім того, відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( ч. 2 і ч.3 ст.215 ЦК України ). Кредитний договір, та договори факторингу не визнані судом недійсними. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 і ч.5 ст.88 ЦПК України позивачеві суд присуджує з відповідача понесені судові витрати у справі, а саме судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved