Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

09.10.2020 Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі: філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" подало до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10.05.2017 року про споживчий кредит від 10.05.2017 року в сумі 27679,88 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2017 між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ДКБО). Шляхом підписання заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєдналась до ДКБО в редакції, яка на день підписання заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці банку www.oschfdbank.ua та уклали з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) укладеної між банком та відповідачем від 10.05.2017, останній встановлено кредит в розмірі 28 000,00 грн. Відповідач отримав кредит, однак у порушення умов договору не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 02.10.2020 утворилась заборгованість в сумі 27679,88 грн, з яких: 24547,88 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3065,43 грн. - проценти за користування кредитом; 14.00 грн. - комісія; 7,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 27,78 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу (кредиту); 18,04 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; які і просить стягнути позивач з відповідача, а також вирішити питання судових витрат. Згідно з протоколом авторозподілу справи між суддями від 09.10.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 29.10.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 04.11.2020 недоліки позовної заяви позивачем усунуто. Ухвалою суду від 10.11.2020 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Конверт із судовими документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена судом про розгляд вказаної справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філїї-Львівське обласне управління AT "Ощадбанк" та відповідачем [PERSON] укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п.п.3.4.1 - 3.4.2 заяви про приєднання, відповідачеві було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, а також надано платіжну картку типу VISA Classik 0 та пін - конверт до неї. 10.05.2017року між банком та клієнтом укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (заява на встановлення). Підписанням заяви на встановлення, яка є складовою частиною заяви на приєднання, відповідач ініціював одержання та погодився на умови користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладення між відповідачем та банком кредитного договору (п.6.1 заяви на встановлення). Згідно блоку 5 п.5.1 заяви про приєднання - підписанням цієї заяви про приєднання клієнт домовляється з банком викласти укладений між ними договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №1075072 від 27.03.2015, рахунку № [NUMBER] в новій редакції, викладеній/закріпленій в цій заяві про приєднання. Тарифах та договорі, та підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних в т.ч. персональних, вказаних в цій заяві про приєднання. Згідно п.6.2, п.6.3 заяви на встановлення, клієнт просив надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок № [NUMBER] . Клієнт погоджується із встановленням максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту - 28000,00 грн. строком кредитування на 36 місяців, із можливим продовженням на той самий строк. Згідно з п.6.5 процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає - 30.00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (п.6.5.1 заяви). Відповідно до п.6.5.2 банком встановлена ставка в розмірі 0,001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Згідно п.6.5.3 - плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 (нуль цілих нуль сотих) процентів від невикористаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно. Відповідно до п.6.6. клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісчного платежу, який складає 0% від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена) визначеної за звітвизначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 02.10.2020 видно, що заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить 27679,88 гри., з яких: 24547,88 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3065,43 грн. ч- проценти за користування кредитом; 14,00 грн - комісія; 7,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 27,78 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування`кредитом, яку відповідач не погашає в добровільному порядку. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач зверталась до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться її заявою про приєднання № 1075072 від 10.05.2017 та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 10.05.2017. Також, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах відновлювальної кредитної лінії станом на 02.10.2020 становить 24547,88 грн., розмір заборгованості за відсотками - 3065,43 грн. Відтак, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками, які обумовлені були в заяві про приєднання та заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 10.05.2017, підписаній сторонами, згідно з наданим позивачем розрахунком є підтставною і такою, що підлягає до задоволення. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру такої заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 24547,88 грн. та заборгованості за відсотками - 3065,43 грн., які необхідно стягнути на користь позивача. Разом з тим, вирішуючи питання в іншій частині позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ЦК України комісія та пеня, 3 відсотки річних, є договірними умовами. Однак, в заяві про приєднання та заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка підписана сторонами не обумовлено розміру комісії, пені, 3 відсотків річних. Водночас, як на підставу для стягнення з відповідача комісії та пені, позивач посилається на договір комплексного банківського обслуговування, який розміщений на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua. Однак, договір комплексного банківського обслуговування, який розміщений на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua. не може бути визнаний складовою частиною договору кредиту, а отже і підставою для стягнення коштів. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 висловила правову позицію, де вказала, що надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованої банком комісії, пені, 3 твідсотків річних. На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині розміру заборгованості за основним боргом (кредитом), що становить 24547,88 грн. та 3065,43 грн. проценти за користування кредитом, а всього 27613,31 грн. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2096,96 грн.

Outcome: partial