Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 01.10.2014 року у сумі 500,00 грн. щомісячно, з дня 30.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тими обставинами, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем. 01.10.2014 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона між сторонами розірвано шлюб та з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 500,00 грн. щомісячно, з 30.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний момент ця сума є меншою, ніж мінімально встановлена законодавством норма та не є достатньою для утримання дитини. Ухвалою від 05.11.2019 року відкрито провадження у справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для частково задоволення позову. Суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , яке видано 10.02.2009 року Садівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, актовий запис №4 (9). 01.10.2014 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона розірвано шлюб між сторонами та стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у сумі 500,00 грн. щомісячно, з 30.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище відповідача, приймаючи до уваги, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини, а також зобов`язані забезпечити належний рівень його проживання та розвитку, суд вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги, оскільки саме такий розмір аліментів забезпечить як баланс інтересів сторін, так і права їх дітей, гарантовані чинним законодавством. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд у своїй Постанові від 12.09.2018 року (справа № 459/2181/17 провадження № 61-37114св18) визначив правову позицію, відповідно якої, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Враховуючи ту обставину, що визначений рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01.10.2014 року аліментів в сумі 500,00 грн, які зобов`язаний сплачувати на утримання дитини відповідач, не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи позицію відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни визначеного судом способу стягнення аліментів та вважає, що зазначене відповідає обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам сімейного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Суд присуджує аліменти саме в частині від заробітку відповідача, оскільки на цьому наполягає позивач. Таким чином, зважаючи на наведену обставину, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині зміни розміру стягуваємих аліментів. Разом з цим, вимоги позивача стосовно стягнення аліментів з дня звернення з позовом до суду задоволенню не підлягають, оскільки після зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються саме з дня набрання рішенням законної сили, а не здня звернення з позовом до суду, як зазначає позивач, що відповідає п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи обсяг задоволених позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 80, 141, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: partial