Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, безпідставно виплачених за допомогою по безробіттю. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 16 вересня 2014 року відповідачу надано статус безробітної, а з 23 вересня 2014 року по 11 вересня 2016 року [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю. З 01 квітня 2015 року відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням безробітного. Також позивач вказав, що 28 квітня 2016 року [PERSON] подала до Оболонського районного центру зайнятості заяву про надання їй статусу безробітної. Відповідачу було надано статус безробітного з 28 квітня 2016 року, а з 05 травня 2016 року по 13 вересня 2016 року їй призначено допомогу по безробіттю. З 14 вересня 2016 року припинена реєстрація [PERSON] як безробітної у зв'язку з досягненням нею пенсійного віку. Як зазначив позивач, у листопаді 2015 року були виявлені порушення умов перебування [PERSON] на обліку як безробітної в Оболонському районному центрі зайнятості, оскільки остання перебуває на пенсії за віком з 14 березня 2009 року. Проте, як стверджував позивач, відповідачем не було повідомлено Київський міський центр зайнятості про дані обставини. Вказане призвело до безпідставного нарахування позивачеві допомоги по безробіттю за період з вересня 2014 року по березень 2015 року та з травня 2016 року по вересень 2016 року у розмірі 27625,64 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача кошти, безпідставно нараховані за допомогою по безробіттю, у сумі 27625,64 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначається відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 (далі - Порядок). 16 вересня 2014 року відповідач звернулася до Оболонського районного центру зайнятості, як структурного підрозділу Київського міського центру зайнятості, з заявою про надання їй статусу безробітної (а. с. 7-9). Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, яка була чинна на момент надання відповідачеві статусу безробітної) та п. 5 Порядку статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. [PERSON] було надано статус безробітної з 16 вересня 2014 року. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, яка була чинна на момент призначення відповідачеві допомоги) зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, яка була чинна на момент призначення відповідачеві допомоги) право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи, як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Враховуючи викладене, відповідачеві було призначено допомогу по безробіттю з 23 вересня 2014 року по 11 вересня 2016 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, яка була чинна на момент припинення виплати відповідачеві допомоги) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. З 01 квітня 2015 року [PERSON] було припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням (а. с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2016 року відповідач знову звернулась до Оболонського районного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітної (а. с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, яка була чинна на момент надання відповідачеві статусу безробітної) та п. 5 Порядку [PERSON] було надано статус безробітної з 28 квітня 2016 року. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, яка була чинна на момент призначення відповідачеві допомоги) та ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, яка була чинна на момент призначення відповідачеві допомоги) [PERSON] було призначено допомогу по безробіттю з 05 травня 2016 року по 13 вересня 2016 року. За приписами п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" (в редакції, яка була чинна на момент припинення виплати відповідачеві допомоги) реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. П. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, яка була чинна на момент припинення виплати відповідачеві допомоги) передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка була чинна на момент припинення виплати відповідачеві допомоги), п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" та п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 14 вересня 2016 року відповідачеві було припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з досягненням нею пенсійного віку (а. с. 15-16). За приписами п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13 лютого 2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Судом встановлено, що 02 листопада 2016 року Оболонським районним центром зайнятості було складено акт №201 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", з якого вбачається, що відповідачеві у справі [PERSON] призначено пенсію за віком з 14 березня 2009 року згідно з довідкою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25 жовтня 2016 року №2613 (а. с. 17, 18). Проте відповідачем не було повідомлено Київський міський центр зайнятості про дані обставини. Вказані дії [PERSON] призвели до безпідставного нарахування допомоги по безробіттю за періоди з 16 вересня 2014 року до 01 квітня 2015 року та з 28 квітня 2016 року по 14 вересня 2016 року. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи викладене, 11 листопада 2016 року Оболонським районним центром зайнятості було видано наказ №165, яким визнано матеріальне забезпечення [PERSON] безпідставним та таким, що підлягає поверненню в сумі 27625,64 грн (а. с. 19). Оболонський районний центр зайнятості надіслав [PERSON] повідомлення від 20 жовтня 2017 року №25-2461, у яких відповідача було зобов'язано відшкодувати Київському міському центру зайнятості безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 27625,64 грн (а. с. 21, 22). Проте [PERSON] не повернула кошти, безпідставно виплачені за допомогою по безробіттю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Зважаючи на те, що [PERSON] свідомо не повідомила позивача про перебування на пенсії за віком з 14 березня 2009 року, що свідчить про недобросовісність її дій, кошти, виплачені їй за призначеною допомогою по безробіттю за періоди з 16 вересня 2014 року до 01 квітня 2015 року та з 28 квітня 2016 року по 14 вересня 2016 року підлягають поверненню. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність позов Київського міського центру зайнятості задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивача кошти, безпідставно нараховані та виплачені за допомогою по безробіттю, у сумі 27625,64 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1600,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1215 Цивільного кодексу України, Закону України "Про зайнятість населення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13 лютого 2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248,

Outcome: approved