Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

27.08.2014 року [PERSON] . звернулася до суду з позовом до Первомайської Центральної районної лікарні про зобов'язання внести зміни у записи в трудовій книжці та здійснити перерахунок заробітної плати, податків та внесків. В позовній заяві позивачка просить зобов'язати адміністрацію Первомайської центральної районної лікарні внести відповідні зміни до трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], про причини звільнення та прийому на роботу у відповідності до п.2.10. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58, а саме: 1. Запис № 7 у трудовій книжці викласти у такій редакції : «Запис за № 7 недійсний. Звільнена за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України», вказавши новий номер та дату відповідного наказу; 2. Запис за № 8 недійсний. 01.10.2010 року прийнята до Дитячого поліклінічного відділення загальної практики - сімейної медицини № 2 на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря. Наказ № від 01.10.2010 року.»; Зобов'язати адміністрацію поліклініки здійснити перерахунок заробітної плати, податків, зборів та внесків за період роботи [PERSON] з 01.10.2010 року по 06.10.2010 року. Позовні вимоги обґрунтувала, посилаючись на таке: 30.09.2010 року вона звільнилася з посади лікаря загальної практики - сімейний лікар відділення загальної практики - сімейної медицини № 2 дитячого поліклінічного відділення Первомайської Центральної районної лікарні у зв'язку із виходом на пенсію за вислугою років, але вже 01.10.2010 року з відома адміністрації ПЦРЛ приступила до роботи і виконувала свої обов'язки з медичного обслуговування дітей м. Первомайського і району, що підтверджується, зокрема, витягом журналу виклику на будинок від 01.10.2010 року по 04.10.2010 року та 05.10.2010 року, а також листами самозапису від 01.20.2010 року, 04.10.2010 року та 05.10.2010 року, тобто трудові відносини фактично перервані з лікарнею не були. Однак адміністрація лікарні прийняла її на роботу тільки з 06.10.2010 року на підставі наказу від 05.20.2010 року № 190, про що свідчить відповідний запис у трудовій книжці У цей період управлінням Пенсійного фонду України в Первомайському районі з 01.10.2010 року позивачці була призначена пенсія за вислугу років. Така пенсія призначається за наявності певного стажу роботи на певній посаді за обов'язкової умови звільнення з місця роботи. 05.10.2010 року позивачка подала до УПФУ в Первомайському районі заяву про те, що вона не переривала роботу і виплата пенсії була припинена. Саме з 01.10.2010 року позивачка не отримує пенсію за вислугу років, а продовжує працювати у відповідача, проте адміністрація лікарні відмовляється вносити виправлення до записів у трудову книжку про прийняття її на роботу з 01.10.2010 року, а не з 06.10.2010 року, що перериває її трудовий стаж. Безперервний стаж необхідний для призначення пенсії за віком з 19.07.2013 року, а його переривання не дає можливості отримати грошове забезпечення, яке не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій на день її призначення пенсії за віком. Крім того, за період з 01.10.2010 року по 06.10.2010 року, в який позивачка фактично працювала в лікарні, їй не нарахували зарплату і на неї не нараховано і не утримано податки, збори та внески, що також впливає на розмір призначеної пенсії. Про все це вона дізналася з листа УПФУ в Первомайському районі. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник ПЦРЛ в судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що і звільнення позивачки у зв'язку із виходом на пенсію за вислугу років, і прийняття її після того з 06.10.2010 року на роботу відбулося виключно у правовій площині, все відповідно до наданих заяв. Факт роботи позивачки з 01.10.2010 року по 06.10.2010 року не заперечувала, проте вважає такий вихід на роботу є безпідставним, він не підлягає оплаті, оскільки відбувся без укладення трудового договору. Суд заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Зокрема, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] працювала на посаді лікаря загальної практики - сімейний лікар відділення загальної практики - сімейної медицини № 2 дитячого поліклінічного відділення Первомайської Центральної районної лікарні по 30.09.2010 року - день її звільнення у зв'язку із виходом на пенсію за вислугою років, що підтверджується записами у трудовій книжці №№ 6-7 (а.с.6). Вже 01.10.2010 року з відома адміністрації ПЦРЛ приступила до роботи і виконувала свої обов'язки з медичного обслуговування дітей м. Первомайського і району, що підтверджується, зокрема, витягом журналу виклику на будинок від 01.10.2010 року по 04.10.2010 року та 05.10.2010 року, а також листами само запису від 01.20.2010 року, 04.10.2010 року та 05.10.2010 року (а.с.9-14), тобто трудові відносини фактично перервані з лікарнею не були. Факт виходу на роботу не заперечувався у судовому засіданні представником лікарні та підтверджений показаннями свідка [PERSON] Остання на спірний час з 01.10.2010 року до 06.10.2010 року працювала керівником [PERSON] - завідуючою дитячого поліклінічного відділення лікарні і свідомо допустила на роботу позивачку, оскільки лікарів в відділенні не вистачало. Проте, зарплату за вказаний період позивачці не нарахували, що підтверджується лицевим рахунком робітника та службовця (а.с. 38 ). Таким чином, судом встановлено, що позивачка фактично вийшла на роботу і приступила до неї з 01.10.2010 року, а не лише з 06.10.2010 року, як зазначено в наказі № 190 від 05.10.2010 року (а.с.28). Тобто, трудовий договір після звільнення позивачки укладено саме 01.10.2010 року. Так, відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі та оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Даний факт встановлено судом і відбувся він 01.10.2010 року. Статтею. 38 КЗпП України передбачено розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Зокрема, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, а у разі виходу на пенсію - у строк, про який просить працівник. Цей строк позивачка визначила 30-м вересня 2010 року. Нормою вказаної статті також передбачено, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Як встановлено зі змісту наказу № 190 від 05.10.2010 року, позивачку прийнято з 06.10.2010 року на ту саму посаду, з якої її звільнено 30.09.2010 року, тобто дана посада заміщена не була. Таким чином, звільняти позивачку відповідач не мав права, але про це позивачка мову не веде. Управлінням Пенсійного фонду України в Первомайському районі з 01.10.2010 року позивачці була призначена пенсія за вислугу років. Така пенсія призначається за наявності певного стажу роботи на певній посаді за обов'язкової умови звільнення з місця роботи. 05.10.2010 року позивачка подала до УПФУ в Первомайському районі заяву про те, що вона не переривала роботу і виплата пенсії була припинена. Саме з 01.10.2010 року позивачка не отримує пенсію за вислугу років, а продовжує працювати у відповідача, проте адміністрація лікарні відмовляється вносити виправлення до записів у трудову книжку про прийняття її на роботу з 01.10.2010 року, а не з 06.10.2010 року, що перериває її трудовий стаж. Безперервний стаж необхідний для призначення пенсії за віком з 19.07.2013 року, а його переривання не дає можливості отримати грошове забезпечення, яке не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій на день її призначення пенсії за віком. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Оскільки позивачка не ставить питання про поновлення на роботі, а лише просить змінити формулювання причини звільнення не за ст. 38 КЗпП України у зв'язку із виходом на пенсію, а просто за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, а також дату прийняття на роботу з 01.10.2010 року, то суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити, бо з часу звільнення 01.10.2010 року і до 19.07.2013 року пенсія позивачці не була призначена. Порядок внесення змін до записів у трудову книжку у такому разі передбачений п.2.10 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58. Так, у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Однією із позовних вимог позивачки є зобов'язати адміністрацію поліклініки здійснити перерахунок заробітної плати, податків, зборів та внесків за період роботи її з 01.10.2010 року до 06.10.2010 року. Вказану вимогу суд має за необхідність також задовольнити, оскільки не перерахування заробітної плати, податків, зборів та внесків за вказаний період роботи позивачки також буде переривати її стаж роботи і впливатиме на розмір призначеної пенсії. Таким чином, суд доходить висновку про законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог, а, тому, вони підлягають задоволенню у повному обсязі. В порядку ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved