Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи: відділ Держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних та фізичних осіб-підприємців Царичанської районної державної адміністрації, Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 01 лютого 2010 року помер її батько - [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] А с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області в КЗ "Могилівський геріатричний пансіонат ДОР". Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельна ділянка, площею 2,940 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована та території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №014912, виданого 25.10.2004 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №470-р від 28.10.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки 1225681100-01-009-0237. 22.10.2010 року державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Наприкінці жовтня 2016 року вона звернулася до реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області в порядку ст.125 Земельного кодексу України щодо реєстрації права власності на земельну ділянку та отримала усну відмову з підстав невідповідності даних кадастрового номеру у оригінальному державному акті, у витягу відділу держгеокадастру даним, внесеним у свідоцтві на право власності на земельну ділянку. Згідно даних відділу Держгеокадастру, вірний кадастровий номер земельної ділянки 1225681100-01-099-0237. Цей факт підверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-101611292014 від 11.06.2014 року. У той час, як державним нотаріусому свідоцтво про право власності на спадщину внесений невірний кадастровий номер 1225681101-01-009-0237. Вказана невідповідність між даними державного нотаріуса та держгеокадастру на дату звернення для державної реєстрації виникла внаслідок становлення даних у кадастровому реєстрі та формування даних з присвоєнням відповідних кодів земельних ділянок з урахуванням принципу кадастрового зонування. До 01.01.2013 року присвоєння кадастрових номерів відбувалося на підставі Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою КМУ від 18.08.2010 року № 749. Принцип зонування відображається присвоєнням десятої цифри "о", або "1" у КОАТУУ - десятизначному коді згідно із Класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України. Однак з 01.01.2013 року вказаний Тимчасовий порядок втратив чинність на підставі постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051 " Про порядок затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру". В структурі кадастрового номеру було встановлено відсутність юридичного закріплення поняття адміністративно-територіального устрою України. Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення 900000000:00. Таким чином, в структурі кадастрового номера відсутнє юридичне закріпленя поняття КОАТТУ в значенні Класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України. Кадастрове зонування було вирішено встановлювати шляхом створення індексних кадастрових карт (планів) з урахуванням зокрема принципу незалежності кадастрового зонування від адміністративно-територіального поділу України. Зокрема, п.40 Порядку було передбачено, що у разі виявлення в ході проведення робіт із землеустрою, ведення Державного земельного кадастру, оновлення його геодезичної та/або картографічної основи невідповідності внесених до Державного земельного кадастру меж кадастрових зон у кварталів межами державного кордону, адміністративно-територіальних одиниць, геграфічних об'єктів, земельних ділянок, інших об'єктів Державного земельного кадастру, межі відповідних кадастрових зон і кварталів можуть уточнюватись відповідно до пунктів 36-38 Порядку. Пунктом 41 Порядку встановлено, що зміна меж адміністративно-територіальних одиниць після внесення до Державного земельного кадастру індексних кадастрових карт (планів) та відомостей про кадастрове зонування не тягне за собою змін у кадастровому зонуванні відповідної території. Вимоги до уточнених індексних кадастрових карт встановлені наказом Державного агенства земельних ресурсів України від 29.03.2013 року № 131. Відповідно до п.п.6 п.6 Загальної частини Порядку, саме Державному кадастровому реєстратору Держгеокадастру надані повноваження щодо виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, допущених у відомостях щодо об'єктів. Відповідно до ст.173 Земельного Кодексу України межі району, села, селища, міста, району у місті, встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обгрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів. Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до Земельного Кодексу. Отже, за період з дня видачі свідоцтва про право на спадщину 22.10.2010 року до дати звернення для реєстрації права власності, на земельну ділянку у кадастровій системі відбулися зміни у формуванні кадастрових номерів, які призвели до неможливості реєстрації речових прав нею на підставі свідоцтва про право на спадщину внаслідок наявності невідповідних відомостей у ньому. У відповідності до п.10 ст.79-1 Земельного Кодексу України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюються після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.1216, 1225, 1233, 1301 ЦК України, прохає суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.10.2010 року видане державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №3-3249 на ім'я [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], - недійсним, та визати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на вищевказану земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати дану справу у її відсутність та за участю її представника - [PERSON], свої позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю Представник відповідача - Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надіслали до суду заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі, позовні вимоги визнають. Представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Царичанському районі Дніпропетровської області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, юридичних та фізичних осіб-підприємців Царичанської райдержадміністрації, Царичанської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду даної справи в суді. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2010 року помер батько позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-КИ №335498, видане виконкомом Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 27 квітня 2010 року), який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] А с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області в КЗ "Могилівський геріатричний пансіонат ДОР" (а.с.12). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка, площею 2,940 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована та території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №014912, виданого 25.10.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки 1225681100-01-009-0237 (а.с.8). У встановлений законом шестимісячний строк позивач спадщину прийняла та отримала 22 жовтня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, видане державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори. В жовтні 2016 року, позивач, звернувшись до реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області в порядку ст.125 Земельного кодексу України щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, отримала усну відмову з підстав невідповідності даних кадастрового номеру у Державному акті та у витягу відділу Держгеокадастру даним, внесеним у свідоцтві на право власності на земельну ділянку. Згідно даних відділу Держгеокадастру, вірний кадастровий номер земельної ділянки 1225681100-01-099-0237, а також цей факт підверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-101611292014 від 11.06.2014 року (а.с.9-11). При цьому, державним нотаріусом у свідоцтво про право власності на спадщину внесений невірний кадастровий номер 1225681101-01-009-0237 (а.с.7). Вказана невідповідність між даними державного нотаріуса та держгеокадастру на дату звернення для державної реєстрації виникла внаслідок становлення даних у кадастровому реєстрі та формування даних з присвоєнням відповідних кодів земельних ділянок з урахуванням принципу кадастрового зонування. До 01 січня .2013 року присвоєння кадастрових номерів відбувалося на підставі Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою КМУ від 18.08.2010 року № 749. Принцип зонування відображається присвоєнням десятої цифри "о", або "1" у КОАТУУ - десятизначному коді згідно із Класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України. Однак з 01.01.2013 року вказаний Тимчасовий порядок втратив чинність на підставі постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051 " Про порядок затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру". В структурі кадастрового номеру було встановлено відсутність юридичного закріплення поняття адміністративно-територіального устрою України. Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення 900000000:00. Таким чином, в структурі кадастрового номера відсутнє юридичне закріпленя поняття КОАТТУ в значенні Класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України. Кадастрове зонування було вирішено встановлювати шляхом створення індексних кадастрових карт (планів) з урахуванням зокрема принципу незалежності кадастрового зонування від адміністративно-територіального поділу України. Зокрема, п.40 Порядку було передбачено, що у разі виявлення в ході проведення робіт із землеустрою, ведення Державного земельного кадастру, оновлення його геодезичної та/або картографічної основи невідповідності внесених до Державного земельного кадастру меж кадастрових зон у кварталів межами державного кордону, адміністративно-територіальних одиниць, геграфічних об'єктів, земельних ділянок, інших об'єктів Державного земельного кадастру, межі відповідних кадастрових зон і кварталів можуть уточнюватись відповідно до пунктів 36-38 Порядку. Пунктом 41 Порядку встановлено, що зміна меж адміністративно-територіальних одиниць після внесення до Державного земельного кадастру індексних кадастрових карт (планів) та відомостей про кадастрове зонування не тягне за собою змін у кадастровому зонуванні відповідної території. Вимоги до уточнених індексних кадастрових карт встановлені наказом Державного агенства земельних ресурсів України від 29.03.2013 року № 131. Відповідно до п.п.6 п.6 Загальної частини Порядку, саме Державному кадастровому реєстратору Держгеокадастру надані повноваження щодо виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, допущених у відомостях щодо об'єктів. Відповідно до ст.173 Земельного Кодексу України межі району, села, селища, міста, району у місті, встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обгрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів. Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до Земельного Кодексу. Таким чином, за період з дня видачі свідоцтва про право на спадщину 22 жовтня 2010 року до дати звернення для реєстрації права власності, на земельну ділянку у кадастровій системі відбулися зміни у формуванні кадастрових номерів, які призвели до неможливості реєстрації речових прав позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину внаслідок наявності невідповідних відомостей у ньому. Крім цього, відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. За викладених обставин, на думку суду, маються всі законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved