Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що 06.11.2008 року року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробив. До кола спадкоємців першої черги за законом увійшли вона, дочка та мати померлої [PERSON] та [PERSON] відповідно. Позивач скористалася своїм правом на спадкування подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом в межах шестимісячного строку визначеного законом для прийняття спадщини, також, вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці подали нотаріусу заяву про відмову від своєї частки у спадковому майні. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок А, з прибудовою а, загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., сарай Б, погріб з шиєю В, огорожу - №1, хвіртку - №2, ворота - №3, криницю - №4, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Приборівка, вул. Шевченка 74. Проте, реалізувати свої спадкові права на зазначений об'єкт нерухомості позивач не в змозі, так як на будинок відсутні правовстановлюючі документи, тому, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Вказане стало підставою для звернення позивача з позовом до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явилася, до канцелярії суду подала заява про розгляд справи у її відсутність та повідомила суд, що заявлені вимоги підтримує просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в заяві (а.с 35), яку адресував суду зазначив, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, розгляд справи просив проводити у відсутність представника. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання відповідачем в попередньому судовому засіданні позову, суд вправі ухвалити судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з приписів ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданими їм ст.158 ч.2 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладеня розгляду справи, а тому, проводить його в даному судовому засідані на підставі зібраних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши істотні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають значення для справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.11.2008 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 120690 від 10.11.2008 року (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. Згідно матеріалів Спадкової справи № 223/2009 (а.с 26-34), своїм правом на спадкування скористалася позивач, яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом в межах шестимісячного строку визначеного законом для прийняття спадщини (а.с. 27), крім цього, [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 32). Факт сімейних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження від 28.03.1985 року (а.с. 5). Дочка померлої ([PERSON]) та мати померлої ([PERSON]) подали нотаріусу заяви про відмову від своєї частки у спадковому майні (а.с. 28, 29). Інші спадкоємці відсутні, відтак, позивач є єдиною спадкоємицею на майно померлої. Державний нотаріус Липовецької державної нотаріальної контори [PERSON], відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, оскільки заявником не було надано нотаріусу правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Приборівка, вул. Шевченка 74, що підтверджується постановою нотаріуса від 16.04.2015 року (а.с. 8). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами належало до компетенції виконкомів місцевих Рад, яке відображалось у погосподарських книгах місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. З матеріалів справи слідує, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Приборівка, вул. Шевченка 74, значилася [PERSON] (а.с. 9-12, 14, 15). Зі змісту ст.1216-1218 ЦК України слідує, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220, 1222 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який цього пережив (ст.1261 ЦК України). Як слідує із змісту ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто впродовж шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, позивач належить до спадкоємців першої черги, спадщину прийняла. Інші спадкоємці, дочка і мати померлої, від прийняття спадщини відмовилися. Належність спадкової маси спадкодавцю доведена належними та допустимими доказами. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві. Відповідно до ст. 174 ч.4ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. При зверненні з позовом до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 397,59 грн. (а.с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 397,59 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved