Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У квітні 2014 року ПАТ "Перший Український міжнародний банк" звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, 30 листопада 2007 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» (найменування якого було змінено на ПАТ Перший Український міжнародний банк») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 5748747, згідно із яким відповідачу був наданий кредит на суму 38000 доларів США для споживчих цілей, встановлено відсотки за користування кредитом - 12.90% річних на суму залишку заборгованості зі встановленням кінцевого терміну повернення кредиту строк дії до 30 листопада 2022 року. Кредитні кошти відповідачу були надані, договір почав виконуватися, але в порушення закону та умов договору відповідач перестав виплачувати тіло кредиту та відсотки. З урахуванням уточнень, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором станом на 3 березня 2015 року в загальній сумі 30 435,37 доларів США, еквівалент 6 957,12 доларів США та 33 459,50 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 24247,94 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 6187,43 доларів США, пеня за порушення строків виконання зобовязання 6577,12 доларів США, штраф за порушення обовязків по договору 380,00 доларів США, штраф за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування 33459,50 грн. (т.1 а.с.1-6, 213-214). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Перший Український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № 5748747 від 30 листопада 2007 року в сумі 30 435,37 доларів США, еквівалент 6 957,12 доларів США та 33 459,50 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 24247,94 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 6187,43 доларів США, пеня за порушення строків виконання зобовязання 6577,12 доларів США, штрафи за порушення обовязків по договору 380,00 доларів США, штрафи за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування 33459,50 грн.; вирішено питання щодо стягнення судових витрат (том 2, а.с.43-46). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ "Перший Український міжнародний банк" у задоволенні позовних вимог (том 2, а.с.57-67). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення\~суду\~в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що відповідно до укладеного між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» (найменування якого було змінено на ПАТ Перший Український міжнародний банк») та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 5748747 від 30 листопада 2007 року, відповідачу був наданий кредит на суму 38 000 доларів США для споживчих цілей зі сплатою відсотків за користування кредитом - 12.90% річних на суму залишку заборгованості, на строк до 30 листопада 2022 року (том 1, а.с. 12-15). Відповідно до умов договору відповідач зобовязався повернути кредит частинами у відповідності до графіку, що наведений у додатку до договору, який є його невідємною частиною (том 1, а.с. 16-19). В разі порушення позичальником обов'язку повернути кредит у відповідності до умов договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення сплати, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У випадку прострочення повернення сум наданого кредиту (в тому числі часткового повернення), та прострочення сплати процентів за користування кредитом відповідно до цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф незалежно від строку прострочення. Штраф сплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день сплати/стягнення. У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 5748747 30 листопада 2007 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 5748755, предметом якого є квартира [ADDRESS], загальною площею 59,8 кв. м., житловою площею 41,6 кв. м, що належить на праві власності відповідачу. [PERSON] не виконував належним чином своїх договірних зобовязань, у звязку з чим 5 липня 2013 року йому була вручена письмова вимога від 13 червня 2013 року вих. № DNI-44/286 про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом (том 1, а.с.27), яка залишилася невиконаною. Станом на 3 березня 2015 року заборгованість [PERSON] складає 30 435,37 доларів США, еквівалент 6 957,12 доларів США та 33 459,50 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 24 247,94 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 6187,43 доларів США, пеня за порушення строків виконання зобовязання еквівалент 6577,12 доларів США, штраф за порушення обовязків по договору 380,00 доларів США, штраф за порушення обовязків щодо поновлення дії договорів страхування 33459,50 грн. (том 1, а.с.215-220). Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за кредитним договором, суд 1 інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості. Вказані висновки зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права. Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України: гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Згідно із п.5.3 Постанови Національного банку України № 275 від 17.07.2001, "Про затвердження Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій" у редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору: Письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.93 за N 15-93 та може видаватися за умови дотримання банком відповідних спеціальних вимог щодо одного чи кількох напрямів діяльності, зокрема таких: неторговельні операції з валютними цінностями; ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; ведення кореспондентських рахунків банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті; ведення кореспондентських рахунків банків (нерезидентів) у грошовій одиниці України; відкриття кореспондентських рахунків в уповноважених банках України в іноземній валюті та здійснення операцій за ними; відкриття кореспондентських рахунків у банках (нерезидентах) в іноземній валюті та здійснення операцій за ними; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; операції з банківськими металами на валютному ринку України; операції з банківськими металами на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на міжнародних ринках. Із матеріалів справи вбачається, що станом на дату укладення кредитного договору (30 листопада 2007 року) банк мав банківську ліцензію № 8 від 2 жовтня 2006 року та письмовий дозвіл Національного Банку України № 8-І на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частиною 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно із додатками до цього дозволу, де у п.1 зазначено «операції з валютними цінностями» (том 1, а.с.139-141). 6 жовтня 2011 року та 12 лютого 2015 року банком були отримані Генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій № 8-І та № 8-П відповідно (том 1, а.с.80, 222). Зазначені документи спростовують посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що кредит був виданий у іноземній валюті без належних правових підстав, та що банк не мав права у позовній заяві ставити питання про стягнення заборгованості у доларах США. Ці висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14. Крім того, відповідач до квітня 2013 року здійснював щомісячні платежі на погашення кредиту у доларах США і не вважав кредитний договір недійсним чи безпідставно виданим у іноземній валюті. За таких обставин рішення суду у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованих відсотків в іноземній валюті є правильним, і в апеляційній скарзі фактично не оспорюється. У той же час згідно із ч.3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення суду. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. У кредитному договорі (ст.5) сторони передбачили відповідальність позичальника за порушення зобовязань у формі: пені за порушення строків сплати кредиту та/або процентів за - користування кредитом урозмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань; штрафу у розмірі 1 % від суми одержаного кредиту за кожний випадок порушення обовязку дострокового повернення кредиту на вимогу банку (п. 4.3.5, п. 5.5); штрафу у розмірі 10% від мінімальної страхової суми за договором страхування у звязку з невиконанням умов п. 4.3.2 договору про поновлення строку дії договору страхування транспортного засобу (п. 5.4). Як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір пені за порушення строків виконання зобовязання визначений позивачем як еквівалент 6577,12 доларів США, розмір штрафу за порушення обовязків по договору як еквівалент 380,00 доларів США. Однак, виходячи із того, що пеня за прострочення виконання зобовязань і штраф повинні нараховуватись у гривнях, рішення суду від 10 червня 2015 року підлягає зміні на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, а суми пені та штрафу перерахуванню. Офіційний курс НБУ станом на 3 березня 2015 року складає 24,82гр. за 1 долар США, тому розмір пені за порушення строків виконання зобовязання слід визначити у сумі 163\~244грн. 12коп., а штраф за порушення п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору - у сумі 9\~431грн. 60коп. Посилання апелянта на те, що договір страхування іпотечного майна був ним поновлений, тому позовні вимоги у части стягнення штрафу у сумі 33\~459 грн. 50коп. не підлягають задоволенню, - не можна прийняти до уваги, оскільки, у порушення договору іпотеки № 5748755, окремий договір страхування предмету іпотеки не був [PERSON] укладений, а у договорі страхування майна від 4 серпня 2014 року квартира № 109 по пр.. Героїв, 32 у м. Дніпропетровську не зазначена. Таким чином, другий абзац резолютивної частини рішення слід викласти наступним чином: Стягнути з [PERSON] на корить Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № 5748747 від 30 листопада 2007 року станом на 3 березня 2015 року: заборгованість за тілом кредиту 24247,94 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 6187,43 доларів США, пеню за порушення строків виконання зобовязання у сумі 163\~244грн. 12коп., штраф за порушення п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору у сумі 9\~431грн. 60коп., штраф за порушення обовязку щодо поновлення дії договорів страхування у сумі 33\~459 грн. 50коп., а всього 30 435,37 доларів США та 206\~135грн. 22коп..

Outcome: approved