Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02.11.2007 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2794, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 99000 доларів США зі сплатою 13,00 % річних. 17 грудня 2012 року між ПАТ „Промінвестбанк" та ТОВ „Кредитні ініціативи" укладено договір відступлення права вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення, за якими ТОВ „Кредитні ініціативи" набуло права кредитора за кредитним договором № 2794 від 2 листопада 2007 року та права іпотекодержателя. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в результаті чого станом на 01.02.2014 року утворив заборгованість по тілу кредиту в сумі 94203 долари США що складає 752964,58 грн., по відсотках в сумі 57879,29 доларів США, що складає 426629,16 грн., по комісії в сумі 242,49 долари США, що складає 1938,24 грн. Пеня становить суму 70131,38 грн. Виходячи з цього позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1287663,36 гривень та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені обставини, а представник відповідача вимоги не визнав заперечуючи факт отримання ним повідомлення про заміну кредитора за кредитним договором № 2794 від 2 листопада 2007 року та незаконність переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а відповідно відсутності у позивача права вимоги до відповідача. Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача та дослідивши письмові докази, судом встановлені фактичні обставини справи і відповідні правовідносини, на підставі яких суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Судом встановлено, що 2 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством АК „Промінвестбанк", правонаступником якого є ПАТ „Промінвестбанк", та [PERSON], було укладено договір про іпотечний кредит № 2794, за яким останній отримав кредит в розмірі 99000 доларів США зі сплатою 13,00 % річних. При цьому в забезпечення виконання умов цього договору, [PERSON] передав в іпотеку нежитлову будівлю, що в [ADDRESS] для придбання якої брався кредит, та деяке інше майно. 17 грудня 2012 року між ПАТ „Промінвестбанк" та ТОВ „Кредитні ініціативи" укладено договір відступлення права вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення, за якими ТОВ „Кредитні ініціативи" набуло права кредитора за кредитним договором № 2794 від 2 листопада 2007 року та права іпотекодержателя. Згідно з п. 6.1 договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язалися спільними діями та коштами письмово повідомити боржника про здійснення відступлення прав вимоги шляхом направлення йому повідомлення за узгодженою формою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідач, в особі свого представника, заперечує факт повідомлення його про заміну кредитора за кредитним договором № 2794 від 2 листопада 2007 року. В матеріалах справи є копія письмової вимоги позивача, без вихідної дати, адресована відповідачу, про укладення договору відступлення прав вимоги та наявну, за станом на 01.02.2014 року, заборгованість в сумі 1287663, 36 гривень в т.ч. штрафні нарахування в сумі 70131,38 грн., а також про необхідність погашення наявної заборгованості (а.с.32), до якої додана також копія опису кореспонденції, в т.ч. листа відповідачу, від 20.03.2014 року (а.с.33), однак докази про вручення вимоги відповідачу суду представлені не були, хоча вони за ухвалою суду від 28.05.2014 року (а.с.47) і витребовувались від відповідача, що свідчить про те, що відповідачу [PERSON], як боржнику у кредитних відносинах, на час відступлення права вимоги, не було відомо про заміну кредитора. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 518 ЦК України встановлено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Таким чином, наслідками неповідомлення боржника про заміну кредитора є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним. Тобто неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). При відсутності належно врученого відповідачу повідомлення про заміну кредитора, відповідач [PERSON] все ж таки дізнався про заміну кредитора, в момент вручення йому копії позовної заяви із копіями відповідних договорів. Крім того відповідачу, в особі його повноважного представника, в судовому засіданні була надана можливість ознайомитися із змістом оригінального договору відступлення прав вимоги, але як представник відповідача так і відповідач особисто заперечуючи проти позову не посилалися і не заперечували розміру боргу перед попереднім чи новим кредитором згідно вимог ст.516 ЦК України та не посилалися на прострочення кредитора згідно вимог ст.613 ЦІК України. Натомість відповідач в суді, заперечував проти вимог позову взагалі, по причині не придбання ним майна передбаченого іпотечним договором від 02.11.2007 року для цілей якого і було ним отримано кредит в сумі 99000 доларів США, що на думку суду не має ніякого відношення до факту отримання чи не отримання ним повідомлення про заміну кредитора в зобов'язанні. Аналізуючи заперечення відповідача проти позову з підстав не підтвердження факту переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а відповідно відсутності у позивача права вимоги до відповідача, суд знаходить їх безпідставними, з огляду на наступне. Згідно вимог ст.ст. 60, 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, представивши про це відповідні докази. Виходячи із положень ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Операції з факторингу, згідно ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносяться до фінансових послуг, а статтею 21 цього Закону встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг). Вказаною, повноважною державно комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, позивачу - ТОВ «Кредитні ініціативи» 28.09.2008 року було видано свідоцтво про реєстрацію його як фінансової установи, що свідчить про можливість і правомірність набуття позивачем права грошової вимоги за договором відступлення такого права. Згідно ст.ст. 526, 527, 612 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на те, що відповідач, отримавши кредит і маючи зобов'язання по його поверненню, заборгованість не погашав і графіка погашення кредиту (а.с.24) не дотримувався, що свідчить про наявність заборгованості в сумі 1287663,36 гривень, визначеної відповідним розрахунком (а.с.31), суд знаходить, що вказана сума повинна бути стягнута із відповідача в повному обсязі з покладенням на нього також і відшкодування судових витрат по справі. Заперечення відповідача, щодо неможливості повернення отриманого кредиту, внаслідок не придбання ним того майна яке ним планувалось придбати за отримані в кредит кошти, є на думку суду надуманими і безпідставними, оскільки відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст.ст.512, 514, 516, 517, 518, 526, 530, 610, 612, 613, 1077 ЦК України, ст..ст.4, 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»

Outcome: approved