Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №27541, вчинений 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього, [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл фінанс" заборгованість за кредитним договором №001-08502-150213, таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 24 червня 2021 року йому, [PERSON] , стало відомо про винесення приватним виконавцем Ігнатів О.Л. постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 червня 2021 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №001-08502-150213 на підставі виконавчого напису №27541. У автоматизованій системі виконавчого провадження він ознайомився із виконавчим написом № 27541, виданим 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. дійшов висновку про безспірність вимоги ТзОВ «Цикл фінанс» до нього, [PERSON] та вчинив виконавчий напис № 27541 від 05 травня 2021 року. Вважає, що такий висновок приватного нотаріуса не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки він, [PERSON] , в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором № 001-08502-150213. Також із виконавчого напису випливає, що двічі відбувалась зміна кредитора у зобов`язанні, про що він жодного разу не був повідомлений і відсутність такого повідомлення підтверджує відсутність фактичного боргу за даним кредитним договором. Виписка із його рахунку із розрахунком суми заборгованості взагалі відсутня у матеріалах виконавчого провадження, не надавалась йому та невідомо чи надалась приватному нотаріусу Остапенко Є.М. Також відсутні договори про відступлення права вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та про відступлення права вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ТзОВ «Цикл фінанс». Оскільки в нього відсутня заборгованість перед ТзОВ «Цикл фінанс», з дня, коли могло виникнути право вимоги за договором № 001-08502-150213 минуло більше трьох років, а також у зв`язку з тим, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, адже відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості вважає, що виконавчий напис № 27541, вчинений 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. є таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.44). Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл фінанс" в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про розгляд даної справи за місцем реєстрації здійснення його діяльності, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27,36,42), відзиву на позов та жодних письмових пояснень від нього до суду не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець Ігнатів Олекса Любомирович в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про розгляд даної справи за місцем реєстрації здійснення їх діяльності, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24, 26,35,37,41,43). Враховуючи те, що представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл фінанс", у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, в силу положень ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснювати судовий розгляд за відсутності відповідача. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін та третіх осіб без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 за № 282/20595, (з наступними змінами) та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 (з наступними змінами). Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за якими вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості за кредитом. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17, який враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 підтвердила вказаний правовий висновок Верховного Суду. Як встановлено з матеріалів справи, 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №27541 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл фінанс" заборгованості в розмірі 66529,82 грн (а.с4). У подальшому, 04.06.2021 на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. відкрито виконавче провадження № 65696560 (а.с.9). В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, щов нього відсутня заборгованість перед ТзОВ «Цикл фінанс». З дня, коли могло виникнути право вимоги за договором № 001-08502-150213, минуло більше трьох років, а також нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, адже відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості. З матеріалів справи не вбачається, а представником відповідача не подано належних та допустимих доказів, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту , здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо) та рішення суду, яким задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 66529,82 грн, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТзОВ «Цикл фінанс» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач заперечив наявність саме такого розміру боргу, що являється достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, якою було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення спірного виконавчого напису 05.05.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України,

Outcome: approved