Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

20 листопада 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитним договором № 421981479 від 26 квітня 2018 року в загальній сумі 18206 гривень 82 копійки. Свої вимоги обґрунтував тим, що між 26 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено договір № 421981479 про надання кредиту на суму 15000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 Договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Згідно п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,85 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного цим Договором. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Позичальник не повернула суму кредиту, тим самим порушила умови договору. Станом на 31.10.2020 року заборгованість [PERSON] за договором № 421981479 становить 18206 гривень 82 копійки, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 14808,33 гривні; заборгованість за відсотками - 3398,49 гривень. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога" відступив ТОВ "Таліон Плюс" право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 421981479 від 26 квітня 2018 року. 03 січня 2019 року між ТОВ "Таліон Плюс" та позивачем було укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступив позивачу право вимоги від відповідачки коштів, право на одержання яких належить ТОВ "Таліон Плюс", а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідачки за кредитним договором № 421981479 від 26 квітня 2018 року. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 43). Відповідачці [PERSON] судові виклики надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судові виклики на 24 лютого 2021 року на 09:30 годину та на 29 березня 2021 року на 12:30 годину повернулись з відміткою, що вона за вказаною адресою не проживає (а.с. 50, 65). Також відповідачці [PERSON] судові виклики надсилались за адресою її фактичного місця проживання, однак судовий виклик на 11 травня 2021 року на 09:30 годину повернулось з відміткою, що вона за вказаною адресою не проживає (а.с. 62). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 58). Отже, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнтів) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору-заяви розроблені банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Ч.1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 26 квітня 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 421981479 про надання кредиту в сумі 15000 гривень (а.с. 6-7). Пунктом 1.1 Договору встановлено обов`язок відповідачки повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 цього Договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів (п.1.2, 1.3 договору). Згідно п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,85 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного цим Договором. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога" відступив ТОВ "Таліон Плюс" право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 421981479 від 26 квітня 2018 року (а.с. 8). 03 січня 2019 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 20190103, за умовами якого ТОВ "Таліон Плюс" відступило позивачу право вимоги від відповідачки коштів (включаючи проценти), право на одержання яких належить ТОВ "Таліон Плюс", а позивач набуває право вимоги грошових коштів від відповідачки (а.с. 9-13). 30 січня 2019 року була укладена додаткова угода № 2 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року (а.с.18). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 30.01.2019 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] про повернення заборгованості за кредитним договором № 421981479 від 26.04.2018 року у загальній сумі 18206,82 гривні, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 14808,33 гривень; заборгованість за відсотками - 3398,49 гривень (а.с. 19). На виконання умов договору факторингу позивач направляв повідомлення відповідачці про відступлення прав вимоги по зазначеному кредитному договору до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"" (а.с. 20). Відповідачка прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про повне задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 2102 гривні (а.с. 1). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 20308 гривень 82 копійки (18206,82 грн. + 2012 грн.).

Outcome: approved