Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (АТ`СГ`ТАС» (ПРИВАТНЕ), про відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та просив стягнути з відповідача на його користь 83800.60 гри, заборогованість зі сплати страхового відшкодування за страховим випадком від 15.08.2015 року; 13016.93 грн. пені за прострочення сплатити страхового відшкодування за пepioд з 11.10.2017 року до 25.04.2018 року; 5681.64 грн. інфляційних збитків у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування за період з 11.10.2017 року до 25.04.2018 року; 1356.87 грн. 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування за період з 11.10.2017 року до 25.04.2018 року; 6400.00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. 07.10.219 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просив стягнути на його користь з відповідача 71005.32 грн. страхового відшкодування за страховим випадком від 15.08.2015 року, 6400 - судові витрати пов`язані з оплатою позивачем правової допомоги. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 15.08.2015 року на автодорозі "с.Верхівня-с.Бистріївка" Ружинського району Житомирської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2121», д.р.н. [NUMBER] , допустив з`їзд автомобіля у кювет, що призвело до перекидання транспортного засобу (ДТП), у наслідок чого пасажир автомобіля, позивач по справі, [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження з якими був госпіталізований до Ружинської центральної лікарні Зазначені обставини підтверджується постановою про закриття кримінального провадження №12015060290000262 від 02.09.2015 року, за підписом слідчого СВ Ружинського РВ УМВС України в Житомирській області, лейтенанта міліції Ткачука І.В.. 16.08.2015 року позивача було переведено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги . Де за час стаціонарного лікування позивача у КМКЛШД, у період з 16.08.15р. по 04.09.15 останнього було прооперовано - видалена гостра субдуральна гематома головного мозку, що і підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №215760 від 04.09.2015 року. 07.12.2015 року за висновком медико-соціальної комісії (МСЕК) позивачу було встановлено II групу інвалідності строком до 01.01.2017р., що підтверджується довідкою до aкту огліду МСЕК Серії АВ № 0445156 від 07.12.2015р. При повторному переогляді позивача МСЕК 18.01.2017р., йому було подовжено інвалідність ІІІ групи строком до 01.01.2018р. Лікуванні позивача від наслідки травм отриманих в ДТП відбувається й до тепер. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуаті забезпеченого транспортного засобу марки "ВАЗ 2121", д.р.н. [NUMBER] , була застрахові полісом [NUMBER] від 12.09.2014р. у АТ "СГ "ТАС" (приватне), яке виходячи з приписів Закону №1961 -IV, є особою відповідальною за відшкодування шкоди завданої здоров`ю позивача з настання страхового випадку. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП та направив чотири заяви про виплату страхового відшкодування з додатками. 27.10.2017р., відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування, з яких: 14 616,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності (по III гр. інвалідності); 730,80 грн. - відшкодування моральної шкоди. В подальшому, 06.12.17р. та 11.12.17р. відповідачем було додатково перераховано на користь позивача 812,00 грн. - у якості відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого та 40,60 грн. - у якості доплати відшкодування моральної шкоди. При цьому обрахований відповідачем розмір відшкодування та пов`язаних з ним виплат є меншим ніж той який підлягає до сплати виходячи з положень Закону №1961-IV та діючого законодавства України, яким врегульовано порядок відшкодування шкоди в деліктних зобов`язаннях, що змусило позивача звернутися до суду за захистом порушених прав з підстав наведених вище. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» (АТ «СГ`ТАС» (ПРИВАТНЕ) позовні вимоги не визнав, про що попередньо подав відзив на позовну заяву, та подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Як встановлен в судовому засіданні, згідно постанови про закриття кримінального провадження №12015060290000262 від 16 серпня 2015 року вбачається, що 15.08.2015 року о 17 годині водій автомобіля «ВАЗ 2121» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, слідуючи вказаним автомобілем по польовій дорозі між населеними пунктами с. Верхівня - с. Бистріївка Ружинського району Житомирської області у напрямку с. Бистріївка, не вибравши безпечну швидкість руху та не врахувавши дорожню обстановку не зміг впоратись із керуванням транспортного засобу та допустив наїзд на насип грунту поля і з`їхав у лівий кювет перекинувши автомобіль. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми та був доставлений каретою швидкої допомоги до Ружинської ЦРЛ, для надання медичної допомоги. 16.08.2015 року зазначену подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015060290000262, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно даної постанови, [PERSON] звернувся із заявою до правоохоронних органів про закриття зазначеного кримінального провадження, оскільки претензій до водія автомобіля не має. Від проходження СМЕ відмовляється. У зв`язку з чим постановою про закриття кримінального провадження від 02.09.2015 року Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015060290000262 від 16.07.2015, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.80-82). Відповідно до постанови Ружинського районного суду Житомирської області від 28.09.2015 року [PERSON] було визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.213). Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до відповідача з повідомленням про ДТП та направив чотири заяви про виплату страхового відшкодування з додатками (а.с.8-12). 27.10.2017р., відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування, з яких: 14 616,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності (по III гр. інвалідності); 730,80 грн. - відшкодування моральної шкоди. В подальшому, 06.12.17р. та 11.12.17р. відповідачем було додатково перераховано на користь позивача 812,00 грн. - у якості відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого та 40,60 грн. - у якості доплати відшкодування моральної шкоди (а.с.23-25). Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.12.2015 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з 07.12.2015 року, причина інвалідності - загальне захворювання, дата чергового переогляду - 12.12.2016 року (а.с.19). Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.01.2017 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з 01.01.2017 року, причина інвалідності - загальне захворювання, дата чергового переогляду - 10.12.2017 року (а.с.21). Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.12.2017 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності повторно, причина інвалідності - загальне захворювання, дата чергового переогляду - 10.12.2019 року (а.с.21). Згідно довідки виданої [PERSON] , вбачається, що він працює в Київській філії ПрАт «Монделіс Україна» з 02.01.2015 року, та займає посаду спеціаліст автопарку. Відповідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №4/т від 06.03.2019 року згідно первинної медичної карти стаціонарного хворого з КМКЛ ШМД м. Києва у гр. [PERSON] , [INFO] в результаті травми, яка мала місце 15.08.2015року в результаті ДТП, мали місце ушкодження у вигляді: важкої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку зі стисненням гострою субдуральною гематомою над правою гемісферою головного мозку з вогнищем гемморагічного забою в правій скроневій долі, травматичного субарахноїдального крововиливу, лінійного і перелому скроневої кістки з переходом на основу черепу в ділянці середньої і черепної ямки зліва, з наявністю отогемоліквореї зліва, а також забоєм м`яких тканин голови. На час обстеження гр. [PERSON] , [INFO] в межах виконання даної експертизи у нього виявлені залишкові явища після отриманих тілесних ушкоджень у вигляді: посттравматичної енцефалопатія 2 ступеня з лівобічною, рефлекторною, пірамідною недостатністю, вестибулопатією, посттравматичним невритом лицьового та слухового нервів, цефалічним та астеноневротичний синдромами. Вищевказані дані свідчать про те, що спричинена травма 15.08.2015року в результаті ДТП та її залишкові явища призвели до стійкої втрати гр. [PERSON] загальної працездатності, в розмірі 20%, відповідно до «Инструкции о порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы» (Министерство финансов СССР, 1986год, ст. З в). Встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), у [PERSON] входить в компетенцію медико-соціальної експертної комісії і не вирішується комісією судово-медичних експертів. Відсоток втрати загальної працездатності за період з 15.08.2015року по дату проведення експертизи не визначається (а.с.142-144). Статтею 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За правилом передбаченим частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно статті 1172 ЦК України: юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Згідно статті 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до п. 2.1., ст. 2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону». Згідно п. 24.1., ст. 24 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я». Тобто витрати понесені позивачем у зв 'язку з лікуванням повинні бути обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом, а саме кожна витрата повинна підтверджуватися чеками, та згідно Витягу з історії хвороби за період лікування в медичному закладі, засвідченим належним чином медичним закладом, в якому повинно зазначатися про призначення даних лікарських препаратів потерпілому. Відповідно до п. 24.2. ст. 24 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правов відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Мінімальний розмі страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікування: потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмір встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров 'я, але не більше 120 днів Відповідно до п. 24.3. ст. 24 ЗУ "Про обов`язкове страхування иивільно-правов відповідальності власників наземних транспортних засобів «якщо страховику МТСБУ, не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмі визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті». Позивачем [PERSON] не надані документально підтвердженні витрати на лікуван тому AT «СГ «ТАС» (приватне) здійснило відшкодування шкоди повязаною з лікуваннм [PERSON]

Outcome: dismissed