Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» у червні 2019 року звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 12 214 грн. 99 коп., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов"язань за кредитним договором. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира [PERSON] від 25 червня 2019 року у справі відкрито скорочене провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями , у зв"язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу передано до провадження судді Сингаївського О.П. Ухвалою судді Сингаївського О.П. від 15 жовтня 2019 року справу прийнято до свого провадження. В обгрунтування позову представник позивача зазначає, що 19.02.2012 між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ "ПриватБанк") укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач умов договору належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 20.05.2019 утворилася заборгованість в сумі 12214 грн. 99 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Одночасно з позовом представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 41,42). Зважаючи на положення ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити вказане клопотання та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. У відповідності до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, а також враховуючи, що судом вживалися можливі заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено, що 19.09.2012 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, який являє собою «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», що підтверджено підписаною відповідачем [PERSON] анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приватбанку" (а.с. 6). Відповідно до укладеного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотка ми за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором про надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов"язався у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором про надання банківських послуг більш ніж на 30 днів , позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. АТ «КБ ПриватБанк» свої зобов`язання за договором від 19.09.2012 виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання й не погашав в повному обсязі кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 20.05.2019 становить 12 214,99 грн., з яких: 1020,00 грн. - заборгованість за кредитом; 7864,18 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2272,95 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 557,86 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов`язань - у вигляді заборгованості за пенею у розмірі 2272,95 грн. та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 557,86 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Враховуючи викладене, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 9 942,04 грн., яка складається з: 1020,00 грн. - заборгованість за кредитом; 7864,18 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 557,86 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно, вимога про стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2272,95 грн. не підлягає задоволенню за безпідставністю. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1563,54 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial