Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом 08.04.2016 року, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.02.2012 року по 29.02.2016 в сумі 6525,96 грн. , за послуги водовідведення за той же період в сумі 4024,21 гривень, стягнути інфляційні витрати 2919,86 гривень, 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 327,56 гривень та стягнути з відповідачів судові витрати, мотивуючи тим, що відповідачі тривалий час своїх обов"язків не виконують, добровільно заборгованість не погашають.01.11.2016 року позивач свої позовні вимоги остаточно уточнив, відмовившись від позовних вимог до [PERSON] у зв»язку з смертю останнього та попросив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по водопостачанню за період з 01.09.2009 року по 29.02.16 року в розмірі 8620,11 гривень , заборгованість по водовідведенню за той же період в сумі 4893,60 гривень, інфляційні витрати в сумі 2895,84,3% річних за користування чужими грошовими коштами 319,62гривень ,судові витрати в сумі 1378,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача за дорученням Тимбота К.В. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі з урахуванням уточнених позовних вимог, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. В судове засідання 22.11.2016 року не з»явилася, просила суд розглядати позов за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, мотивуючи свої доводи тими обставинами, що позивач пропустив строк позовної давності, не укладав з ним договір належним чином, послуги по водопостачанню не якісні, вода не питна. В судове засідання 22.11.2016 року не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином причини неявки суду не сповістив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи попереджені своєчасно та належним чином, звернулися до суду з заявою про застосування строку позовної давності та просили закрити провадження у зв»язку з Конституційним поданням Верховного суду України від 02.06.2016 року №201-2208/0/8/16. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований частково та підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Відповідачі є власниками житлового приміщення, згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім"ї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобов"язанням, що випливають із договору найма. Згідно зі ст.525 ЦК України однобічна відмова від виконання зобов"язань не допускається. З вимог ст. 64 ЖК України випливає, що розмір оплати за користування житлом встановлюється Кабінетом Міністрів України, ст. 68 ЖК України вказує, що наймач повинен своєчасно вносити квартирну платню та комунальні платежі. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідачів заборгованість по водопостачанню за період з 01.09.2009 року по 29.02.16 року в розмірі 8620,11 гривень, заборгованість по водовідведенню за той же період в сумі 4893,60 гривень . З вказаного розрахунку вбачається, що за період з 01.09.2009 року по 07.04.2013 року позивачем пропущений срок позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі звернулися до суду з клопотанням відмовити в задоволенні позову в зв»язку з пропуском строку позовної давності. Таким чином, суд вважає , що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за водопостачання за період з 01.09.2009 року по 07.04.2013 року на суму 6468,55 гривень , заборгованості за водовідведення за період з 01.09.2009 року по 07.04.2013 року на суму 2781,42 гривень слід відмовити в зв»язку з пропуском терміну позовної давності Суд не може погодитися з доводами відповідача [PERSON] в тій частині, що між ними та позивачем не укладено договір щодо водопостачання, а також, що у зв»язку з Конституційним поданням Верховного суду України від 02.06.2016 року №201-2208/0/8/16 стягнення заборгованості не може мати місце з наступного: Судом неодноразово роз»яснені сторонам вимоги ч 3 ст.10,ч1 ст.11,ст.60 ЦПК України стосовно того, що обов»язок доказуванням покладається в цивільному процесі на сторони, а судом докази тільки оцінюються і суд не має можливості вийти за межі позовних вимог. Суд вважає, що позивач обґрунтованість своїх вимог частково довів наданими суду належними доказами . На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд приходить до висновку, що відповідачі обґрунтованість своїх доводів належними та допустимими доказами суду довели тільки в частині пропуску позивачем строку позовної давності, в іншій частині обгрунтованості своїх доводів відповідачі належними доказами суду не довели. Конституційне подання, яким свої доводи обґрунтовують відпорвідачі не є підставою для визнання дій позивача неконституційними, рішення Конституційного Суду України з цього питання не постановлене. Згідно вимог п.8.9. Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року, та Правилами від 21.07.2005 року, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 позивач є виробником послуг, тобто підприємством водопровідно-каналізаційного господарства, комунальної енергетики тощо. Обов»язок на укладення договору з споживачами Правила покладають на виконавця послуг тобто власника будинку або житлово-експлуатаційне управління, в веденні якого знаходиться будинок, де мешкають відповідачі за первинним позовом. На підставі вищевикладених Правил суд вважає, що споживач має право укласти договір безпосередньо з житлово-експлуатаційним управлінням , як це передбачено діючим законодавством ,що регулює відносини між виробником послуг, виконавцем послуг та споживачем. Ці норми передбачені ст..7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ст..19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" Суд вважає, що доводи відповідачів в частині відсутності договору між ними, як споживачем і виробником послуг ,яким є КП «Харківводоканал» є необґрунтованими та безпідставними. Договір між виробником послуг та виконавцем послуг комунальними підприємствами м. Харкова з усіма мешканцями Харківської міської територіальної громади укладено як публічний договір на надання комунальних послуг, крім того в 2011 році між відповідачами та позивачем було укладено персональний договір, проти чого відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував та доказів від супротивного суду не надав.. Доказів тим обставинам, що цей публічний договір оскаржено відповідачами по справі або анулювано рішенням суду надано не було. На підставі ч 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом"якшує або відміняє відповідальність особи. Період з 01.07.2014 року по 29.02.2016 року слід виключити з розрахунків, бо позов було пред»явлено з порушенням вимог ст.95,ч6 ст.119 ЦПК України і в цій частині провадження підлягає закриттю, як безпідставно відкрите ,бо позивач не скористався своїм правом на звернення за видачею судового наказу. Таким чином суд вважає , що виключенню підлягає сума заборгованості за водопостачання за цей період 3204,80 гривень та сума заборгованості за водовідведення 2567,88 гривень. Відповідно до ст. 67 ЖК України, наймач зобов'язаний вносити плату за комунальні послуги (електрична енергія, газ та ін.), на підставі ст.66 ЖК України квартиронаймач зобов"язаний своєчасно вносити квартирну плату за користування житлом. На підставі ст.68 ЖК України квартиронаймач зобов"язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. відповідності зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускається. Згідно з ч 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов»язаний виконати свій обов» язок. Відповідачі по справі є споживачами послуг з опалення та гарячого водопостачання, які надає позивач, у відповідності з вимогами Закону України «Про захист прав споживачів» мають право на надання якісних послуг і на сплату послуг згідно з встановленими цінами та тарифами. Згідно зі ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» 1. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). 2. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. 3. Споживачі зобов'язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз'яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз'ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; 4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду. Згідно зі ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» 1. Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. 2. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. 3. Захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди. На підставі вимог ст.20,31 Закону України «Про житлово-комунальне господарство» власники житла несуть витрат по сплаті комунальні послуги та по ремонту житла. Таким чином, суд приходить до висновку, що за спожиті послуги відповідач повинен сплачувати саме стільки ,скільки ці послуги коштують за тарифами і жодне необґрунтоване донарахування вже сплачених споживачами послуг не може бути прийняте судом, бо є необґрунтованим та безпідставним. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат в сумі 2895,84та про стягнення 3% річних за користування чужими грошовими коштами 319,62гривень суд вважає необґрунтованими вимогами діючого законодавства та такими ,що стягненню не підлягають. Крім того, відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень в рівних часткаї з кожного відповідача. На підставі ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214 - 215, ЦПК України , ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.16, 257, 267, 525,527 ЦК України ,- С У Д

Outcome: partial