Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

15.01.2020 р [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 76025,47 грн пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2015 року по грудень 2019 року. В позовній заяві позивачка вказала, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 13.09.2010 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач отримує доходи закордоном, але аліменти на утримання дитини вчасно не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 01 листопада 2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 76 025,47 грн, в тому числі: заборгованість по аліментах - 39042,68 грн, штраф за невиконання аліментних зобов`язань - 11559,90 грн та заборгованість по аліментах, нарахованих на отримані відповідачем відсотки по депозиту - 25422,89 грн. Розмір нарахованої пені за прострочення сплати аліментів з розрахунку один відсоток за кожен день прострочення складає 229878,2 грн. Так як розмір нарахованої пені перевищує розмір заборгованості по аліментах, просить стягнути пеню в розмірі, що не перевищує розмір заборгованості по аліментах, в сумі 76025,47 грн. Просить також стягнути з відповідача в її користь 5000 грн витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи з участю сторін не подав. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31 березня 2004 року (а.с.7). 04 червня 2014 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] 1000 гривень пені за прострочення сплати аліментів станом на 31 грудня 2013 року (а.с.10). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2019 року відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.06.2019 р, на підставі постанови державного виконавця від 20.03.2018 р все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт (а.с.26-27). Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вказаного позивачкою розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів становить 76025,47 гривень. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.02.2020 р № 16068, отриманого на вимогу суду, слідує, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , станом на 18.11.2019 року становить 75512,97 грн. Постановою державного виконавця від 05.09.2018 р ВП 23742870 на боржника [PERSON] накладено штраф за несплату аліментів в користь стягувачки [PERSON] у розмірі 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла станом на 31.08.2018 року, в сумі 11559,90 грн. Штраф боржником не сплачено (а.с.40). Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому, слід зауважити, що згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. Враховуючи, що аліменти нараховуються щомісячно, суд, здійснюючи розрахунок неустойки, буде застосовувати вказане правило про обмеження пені за кожний місяць - не більше 100% заборгованості за відповідний місяць. Кількість днів прострочення суд розраховуватиме починаючи з першого числа наступного місяця і до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, як то визначив Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц. В ході розгляду справи судом доведено факт застосування до відповідача, як до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" у вигляді штрафу в сумі 11559,90 грн. Тому, враховуючи суму пені за порушення відповідачем [PERSON] аліментних зобов`язань, яка становить за розрахунком позивачки 229 878,20 грн (а.с.5-6) і 100% перевищує заборгованість по аліментному зобов`язанню, вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України та розмір штрафу, накладеного на відповідача за несплату аліментів в користь позивачки, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача пеню в сумі 63953 грн 04 коп. (75512,94 грн заборгованість по аліментах - 11559,90 грн штрафу = 63953,04 грн). Разом з позовною заявою позивачка подала клопотання про витребування доказів, а саме цивільної справи № 682/1196/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, та витребування від відповідача [PERSON] для огляду в судовому засіданні оригіналу закордонного паспорту з належним чином засвідченною копією. На стадії підготовки справи до судового розгляду суд не знайшов підстав для задоволення клопотання про витребування цивільної справи № 682/1196/19 , оскільки позивачем долучена до позовної заяви копія рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2019 року у справі № 682/1196/19, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Закордонний паспорт відповідача не містить відомостей та інформації щодо сплати чи прострочення сплати відповідачем аліментів в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, а тому підстав для його дослідження суд не вбачає. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки в користь позивачки витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви позивачка додала договір з адвокатом Призиглей М.І. від 15 січня 2020 року про надання правової допомоги (а.с.31-32). Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що на підтвердження факту надання адвокатом клієнту консультацій у справі, складення запитів, позову, відповіді на відзив, складення інших заяв та клопотань від імені клієнта, сторони складають Акт про надані- спожиті послуги (а.с.31). Однак, позивачем не наданий Акт про надані- спожиті послуги або інші належні, допустимі та беззаперечні докази про те, які саме послуги фактично були надані адвокатом позивачці, детальний опис обсягу робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також про те, що вартість таких робіт становить 5000 гривень. Тому підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення витрат на правову допомогу суд не вбачає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved