Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ПП «Агрофірма Ташлик» на його користь шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського товариства, площею 8, 6014 га, розташованої на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] у розмірі 11 772,22 гривень, а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником земельної ділянки для ведення сільськогосподарського товариства, площею 8,6014 га, розташованої на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] . Оскільки земельна ділянка позивача не була в оренді, він після оформлення права власності, засіяв належну йому земельну ділянку соняшником. Однак, через декілька днів відповідач самовільно зайняв земельну ділянку позивача та засіяв її кукурудзою. Так, при перевірці вищезазначеної земельної ділянки було складено акт обстеження земельної ділянки 18.06.2018 року № 400-ДК/503/АО/10/01/-18; акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 06.08.2018 року № 400-ДК/471/АП/09/01/-18; протокол про адміністративне правопорушення від 10.09.2018 року № 400-ДК/0183П/07/01/-18; постанова про накладення адміністративного стягнення від 17.09.2018 року № 400-Дк/0176ПО/08/01/-18. При складанні вищезазначеного адміністративного матеріалу було встановлено самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки площею 8,6014 га, розташованої на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] . Так, 17.09.2018 року Заступником головного державного інспектора Задорожною Н. В. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення № № 400-Дк/0176ПО/08/01/-18 на керівника ПП «Агрофірма Ташлик» [PERSON] в якій його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень. За проведеним розрахунком розмір шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки становить 11 772,22 гривень. Оскільки відповідач добровільно не відшкодовує заподіяні збитки, позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з останнього вказану шкоду заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки, та стягнути на його на користь витрати по сплаті судового збору. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В. І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 21 березня 2019 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представники відповідача в судове засідання повторно не з`явився (викликався в судове засідання на 14.05.2019 року та 04.06.2019 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових викликів, про причину своєї неявки в судове засідання представник відповідача суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Крім того, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Земельні правовідносини, зокрема пов`язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі. Судом встановлено, що на підставі звернення [PERSON] щодо рейдерського захвату земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] , що розташована на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області ПП «Агрофірма Ташлик» видано наказ № 400-ДК від 21.05.2018 року про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області за кадастровим номером [NUMBER] . Відповідно до копії Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товариства, площею 8,6 га, розташованої на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2020 від 28.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Панашенко І. П. (а. с. 7, 8). 18.06.2018 року державним інспектором з контролю за дотриманням вимог земельного законодавства України в Одеській області Чебаном К. І ., у зв`язку з необхідністю здійсненням державного контролю за використанням земельної ділянки, проведено обстеження земельної ділянки для ведення сільськогосподарського товариства, площею 8,6 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] . В результаті обстеження встановлено, що вищевказана земельна ділянка засіяна соняшником та кукурудзою одночасно. Ознак зняття родючого шару ґрунту відсутні. Споруди відсутні. Доступ до земельної ділянки вільний. Дані обставини підтверджуються актом обстеження земельної ділянки від 18.06.2018 року № 400-ДК/503/АО/10/01/-18 (а. с. 9-11). Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 06.8.2018 року № 400-ДК/471/АП/09/01/-18, державними інспекторами з контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Чебаном К. І., Танань Н . А. та старшим державними інспекторами з контролю за використанням та охороною земель в Іванівському, Любашівському, Розділянському, Ширяївському районах Одеської області Мандриком Ю. Ю. було виявлено порушення відповідачем ПП «Агрофірма Ташлик», в особі керівника [PERSON] вимог земельного законодавства у вигляді самовільного зайняття, без правовстановлюючих документів, земельної ділянки для ведення сільськогосподарського товариства, площею 8,6014 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] (а. с. 12-15). Так, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Чебаном К. І. 10.09.2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 400-ДК/0183П/07/01/-18, відповідно до якого керівник ПП «Агрофірма Ташлик» [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку площею 8,6014 га, розташованої на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 53-1 КУпАП (а. с. 16-19). На підставі вказаного протоколу постановою Заступника головного державного інспектора у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області від 17.09.2018 року № 400-ДК/0176По/07/01/-18 керівника ПП «Агрофірма Ташлик» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 850,00 гривень (а. с. 20-25). Згідно проведеного розрахунку розмір шкоди, заподіяної відповідачем ПП «Агрофірма Ташлик», внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки становить 11 772,22 гривень (а. с. 26). Вказані обставини зазначені позивачем, та не спростовані відповідачем, чим відповідачем порушено вимоги ст. 81 ЦПК України. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. За змістом пункту "б" ч. 1 ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідальність, у тому числі цивільну відповідальність, відповідно до законодавства. Відповідно до п. п. 12 і 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 ЦК України, статей 156, 211, 212 ЗК України у повному обсязі особами, що її заподіяли. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 13 Конституції України, серед іншого визначає, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. В силу приписів статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані у ст. 126 ЗК України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Частинами 2, 3 статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" установлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу" №963 від 25.07.2007 року. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, проведеного відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963, розмір зазначеної шкоди складає 11 772,22 гривень. Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові докази, електронні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Матеріалами справи підтверджується факт використання відповідачем земельної ділянки, площею 8,6014 га, для ведення сільськогосподарського товариства, розташованої на території Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] без правовстановлюючих документів, тобто самовільно. Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57 - 60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, заподіяна відповідачем позивачу шкода не відшкодована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» про стягнення шкоди, спричиненої самовільним зайняттям земельної ділянки. Судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ПП «Агрофірма Ташлик» на користь позивача у розмірі 768,40 гривень. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved