Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

09 жовтня 2015 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 14 травня 2007 року ПАТ КБ "Приват Банк" уклало кредитний договір №GOIBGA00000771, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 50 500,00 грн. на термін до 15 травня 2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також інших витрат згідно кредитного договору. Згідно вказаного договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної у строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29 вересня 2015 року має прострочену заборгованість перед позивачем на загальну суму у 103 072,71 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 56937,46 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 22116,99 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 2175,12 грн. ; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 16696,82 грн. ; - штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн. ; - штрафу (процентна складова) - 4896,32 грн. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобов'язань по договору не виконав, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання [PERSON] (а.с. 14), що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, у відповідності до роз'яснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року) (а.с. 23), згідно із вимогами ч.9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр». Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у зв'язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку. Незважаючи на вжиті судом заходи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча була повідомленою про час і місце розгляду справи, від неї не надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" уклало кредитний договір №GOIBGA00000771, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 50 500,00 грн. на термін до 15 травня 2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також інших витрат згідно кредитного договору. Згідно вказаного договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної у строк заборгованості за кредитом (а.с. 10-12). Позивач зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого, станом на 29 вересня 2015 року останній має прострочену заборгованість перед позивачем на загальну суму у 103 072,71 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 56937,46 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 22116,99 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 2175,12 грн. ; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 16696,82 грн. ; - штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн. ; - штрафу (процентна складова) - 4896,32 грн. (а.с. 5-9). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] зобов'язань по договору кредиту не виконувала, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані в позовній заяві кошти в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Як вбачається з витягу газети "Урядовий кур'єр" від 10 листопада 2015 року, дійсно, було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідача, та на підтвердження оплати надано копію платіжного доручення № IHN96B1AGI. У зв'язку з тим, що судом позов задоволено, суд стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір, сплачений при подачі до суду позовної заяви в розмірі 1 546 грн. 09 коп. також підлягають стягненню витрати, пов'язані з оголошенням в пресі про виклик відповідача в розмірі 420 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved