Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, з наступними вимогами: Визнати за [PERSON] право на поновлення на тих самих умовах і на той самий строк договору оренди землі щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 24,96 га, кадастровий номер 3520882400:02:000:9015, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр-ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29.01.2007 року за № 2. Визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] додаткову угоду до договору оренди землі від 06.10.2006 року, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр-ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29.01.2007 року за № 2 на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі, в редакції: «ДОДАТКОВА УГОДА про поновлення договору оренди землі від 06 жовтня 2006 року (зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр - ДЗК», запис у державному реєстрі земель від 29.01.2007 року за № 2) м. Бобринець Кіровоградська область ___ __________2016 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, від імені якого діє ____________________________________________________________________, на підставі статті 122 Земельного кодексу України, іменоване в подальшому "Орендодавець", з одного боку, та громадянин[PERSON](паспорт серія ЕА 921221, виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 24 квітня 2002 р., ідентифікаційний номер [NUMBER]), іменований в подальшому "Орендар", з другого боку, відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", уклали цю додаткову угоду (далі за текстом - угода) про поновлення договору оренди землі від 06 жовтня 2006 року, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр - ДЗК», запис у державному реєстрі земель від 29.01.2007 року за № 2 (далі за текстом договір) наступним чином: 1. Поновити договір оренди землі від 06 жовтня 2006 року (зареєстрований у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр - ДЗК», запис у державному реєстрі земель від 29.01.2007 року за № 2) терміном на 10 (десять) років з дати підписання. 2. Замінити у всіх частинах і пунктах договору означення органу державної влади, який виступає Орендодавцем, з Бобринецької районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у зв'язку з переходом повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. 3. Всі інші умови вищезгаданого договору не обумовлені даною угодою, залишаються незмінними. 4. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі від 06 жовтня 2006 року (зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр - ДЗК», запис у державному реєстрі земель від 29.01.2007 року за № 2) та набирає чинності після державної реєстрації. 5. Додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, одна з яких знаходиться у "Орендодавця" - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, другий - у "Орендаря" [PERSON], третій в органі, який провів державну реєстрацію. Реквізити сторін: Орендодавець ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТІ 25030, місто Кіровоград, вулиця Академіка Корольова, буд. 26 код ЄДРПОУ: 39767636Орендар [PERSON] 27200, Кіровоградська область, Бобринецький район, місто Бобринець, вулиця Комсомольська, будинок 212/а, паспорт серія ЕА 921221 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 24 квітня 2002 р, ідентифікаційний номер [NUMBER] Підписи сторін: ОрендодавецьОрендар Начальник управління Держгеокадастру у Кіровоградській області _______________ [PERSON]О.». М.П./ПІДПИСПІБПІДПИС Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору. Позов мотивує тим, що між Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області в особі голови [PERSON] та гр. [PERSON] (надалі - позивач) укладено договір оренди землі від 06.10.2006 року (надалі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку із земель запасу державної власності, яка знаходиться на території Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 24,96 га, кадастровий номер 3520882400:02:000:9015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Відповідно до пункту 8 вказаного Договору його укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Договір підписаний представниками сторін, підпис орендодавця скріплено печаткою, та зареєстровано у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр-ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 29.01.2007 року за № 2. Зазначений Договір укладений на підставі розпорядження голови Бобринецької РДА від 02 жовтня 2006 № 717-р. Позивач посилаючись на норми Закону України «Про оренду землі», Земельного кодексу України, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру вважає, що належним відповідачем є ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області так як є органом, на який покладено право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності. Позивач вважає, що в даному випадку спір між позивачем і відповідачем виник у зв'язку із реалізацією позивачем права на укладення договору оренди землі на новий строк шляхом укладення додаткової угоди до спливу строку договору оренди землі, що закріплено у частинах 1-5\~статті 33 Закону України «Про оренду землі». На виконання вимог\~статті 122 Земельного кодексу України,\~статті 33 Закону України «Про оренду землі», пункту 8 Договору позивач звернувся до відповідача, як до органу, який має право розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності, із листом - повідомленням від 03.03.2016 року, у якому просив поновити договір оренди землі, зареєстрований 29.01.2007 року. До листа-повідомлення додано копію договору оренди, проект додаткової угоди, копію паспорту та ідентифікаційного коду гр. [PERSON], копія Витягу з ДЗК щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3520882400:02:000:9015, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та матеріали, що підтверджують належне виконання орендарем обовязків за договором. Даний лист-повідомлення подано 03.03.2016 року до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області через Бобринецький центр надання адміністративних послуг, що підтверджується описом вхідного пакету документів для надання адміністративної послуги за підписом адміністратора Центру. Отже позивачем дотримано строк, в межах якого він має право використати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк (на поновлення договору). Проте відповідач у встановлений місячний строк не узгодив з позивачем (при необхідності) істотні умови, не прийняв рішення про поновлення Договору, не уклав додаткову угоду про поновлення Договору, не повідомив заявника про наявність законних та обґрунтованих заперечень щодо поновлення Договору та не надіслав лист-повідомлення про прийняте ним рішення. Станом на день подання позовної заяви відповідачем так і не повідомлено позивача про розгляд листа-повідомлення від 03.03.2016 року, не виконуються (нехтуються) вимоги ч. 1-5 ст. статті 33 Закону України «Про оренду землі». У зв'язку із викладеним позивач змушений звернутися до місцевого суду, оскільки відповідач, всупереч вимогам частини 5\~статті 33 Закону України «Про оренду землі», зволікає із відповіддю на лист-повідомлення про поновлення Договору оренди землі, чим не визнає право позивача на поновлення Договору оренди землі та не надає згоди на поновлення такого Договору. Позивач вважає, що вимога про визнання за ним права на поновлення на тих самих умовах і на той самий строк Договору оренди землі є такою, що відповідає способу захисту, передбаченому статтею 16 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Орендар належно виконує свої обов'язки за Договором оренди землі. На виконання вимог частини 2\~статті 33 Закону України «Про оренду землі»\~та пункту 8 Договору, позивач не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору (06.10.2016 р.) повідомив відповідача про свій намір продовжити дію Договору. Тобто, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк. Вказане підтверджується листом-повідомленням [PERSON] за особистим підписом [PERSON] на адресу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області через Бобринецький центр надання адміністративних послуг, що підтверджується описом вхідного пакету документів для надання адміністративної послуги за підписом адміністратора Центру, до якого додано проект додаткової угоди, та інші документи. Зазначеними доказами також підтверджується, що до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди. Таку пропозицію відповідач мав розглянути у місячний термін (частина п'ята\~статті 33 Закону України «Про оренди землі»), а саме до 06.10.2016 р. включно. Однак, всупереч законодавчій вимозі (частина 5\~статті 33 Закону України «Про оренду землі») до цього часу відповідачем даний лист-повідомлення [PERSON] від 03.03.2016 р. про намір скористатися правом на укладення договору на новий строк так і не розглянутий, відповідач не повідомив позивача про результати розгляду листа-повідомлення 03.03.2016 р. та про прийняте ним рішення. Тобто Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як орендодавець, протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Натомість, позивач виконав вимогу Закону та в межах строку, визначеному умовами договору (пункт 8) та частиною другою\~статті 33 Закону України «Про оренду землі», скористався своїм правом на поновлення договору оренди землі. Оскільки позивач повідомив відповідача про свій намір поновити Договір оренди землі в межах строків, визначених\~статтею 33 Закону України «Про оренду землі»\~та пунктом 8 Договору, до закінчення строку, на який його було укладено, додав до листа проект додаткової угоди, і дана пропозиція мала бути розглянута відповідачем у місячний строк, тобто в межах дії договору оренди, то таке зволікання відповідача, ненадання відповіді у зазначений строк свідчить про неправомірність дій саме відповідача і порушення права позивача, які підлягають захисту та відновленню. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.66-67). Представник позивача [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі (а.с.72). Також в обгрунтування позову подав додаткові письмові пояснення за якими посилаючись на нормами законодавства якими прямо встановлено обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі та рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі «Стреч проти об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» просить задовольнити позов (а.с.64). Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник якого [PERSON] в судове засідання не зявилась, засобами електронного звязку надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника. В письмовому запереченні просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на свободу договору та не порушення відповідачем права позивача, так як з новим орендарем договір оренди не укладено (а.с.31-34). Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, письмові пояснення (заперечення) сторін прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. 06 жовтня 2006 року між Бобринецькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та [PERSON](орендар) укладено договір оренди землі (надалі - Договір оренди землі від 06.10.2006 року), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно розпорядження голови Бобринецької районної державної адміністрації від 02 жовтня 2006 № 717-р, яка знаходиться на території Верхньоінгульської сільської ради Бобринецького району, загальною площею 24,96 га, у тому числі 24,96 га ріллі, що підтверджується копіями вказаного договору (а.с.6-10) та розпорядження (а.с.14). Також з п.10 Договору вбачається, що орендна плата вноситься на відповідний рахунок сільської ради за місцем розташування земельної ділянки. Зазначений Договір оренди землі від 06.10.2006 року зареєстрований в Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 січня 2007 року за № 2. Відповідно до п. 8 Договору оренди землі від 06.10.2006 року даний договір укладено строком на десять років. Сторони домовились, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця рекомендованим листом з повідомленням про намір продовжити його дію. За копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вказана земельна ділянка має кадастровий номер 3520882400:02:000:9015 та перебуває у позивача в оренді зі строком дії речового права на 10 років (а.с.57-63). Згідно ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Законом України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). В силу положень ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-УІ внесено зміни до статті 122 Земельного кодексу України та встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Вказані зміни набрали чинності з 01.01.2013 року. Згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.01.2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року №20, є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Як вбачається з Договору оренди землі від 06.10.2006 року земельна ділянка загальною площею 24,96 га, яка перебуває в користуванні [PERSON], належать до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, повноваження по розпорядженню якими відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, до яких відноситься відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Отже, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є належним відповідачем у цьому спорі. В силу норми ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За правилами ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Наслідками закінчення строку дії договору оренди землі, згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», є припинення договору оренди землі. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Так, Верховний Суд України в постанові від 19 лютого 2014 року по справі №6-162ц13 виклав правову позицію, відповідно до якої за змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Вирішуючи спір про визнання договору оренди землі недійсним у звязку з відсутністю в ньому передбаченої частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотної умови, застосуванню підлягає стаття 15 даного Закону в редакції, чинній на момент укладення договору оренди, а не в момент його державної реєстрації. Статтею 360-7 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як уже зазначалося вище, пунктом 8 Договору оренди землі від 06.10.2006 року встановлено строк дії цього договору - 10 років, зареєстровано вказаний Договір оренди землі 29.01.2007 року, отже - з урахуванням приписів Закону України «Про оренду землі» щодо набрання чинності договорами оренди землі в редакції цього Закону, яка діяла на момент укладення Договору оренди землі від 06.10.2006 року, строк дії цього договору закінчувався 06.10.2016 року. Порядок поновлення договору оренди землі встановлено положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі», зокрема відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 33 цього Закону, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У відповідності з ч.3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). В силу імперативних приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). За змістом ч. 9 ст. ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у ч. 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в ч. 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку (закінчення строку дії) договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року по справі №6-219цс14, від 25 лютого 2015 року по справі №6-10цс15, від 13 квітня 2016 року по справі №6-2027цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Матеріалами справи підтверджено доводи позивача, що 03.03.2016 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням про намір орендаря скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк в порядку вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» про поновлення Договору оренди землі від 06.10.2006 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом-повідомленням [PERSON]за особистим підписом останнього на адресу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з проектом додаткової угоди, що разом з іншими документами (копію договору оренди, копію паспорту та ідентифікаційного коду гр. [PERSON], копія Витягу з ДЗК щодо земельної ділянки, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та матеріали, що підтверджують належне виконання орендарем обовязків за договором) переданий відповідачу через Бобринецький центр надання адміністративних послуг, що підтверджується копіями описів вхідного пакету документів для надання адміністративної послуги за підписом адміністратора Центру (а.с.12-14). Отже, позивачем дотримано строк, в межах якого він має право використати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк (на поновлення договору). Відповідач у встановлений місячний строк не узгодив з позивачем (при необхідності) істотні умови, не прийняв рішення про поновлення Договору, не уклав додаткову угоду про поновлення Договору, не повідомив заявника про наявність законних та обґрунтованих заперечень щодо поновлення Договору та не надіслав лист-повідомлення про прийняте ним рішення. Частина 2 ст. 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проте, як зазначає позивач і не спростував відповідач, Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області лист-повідомлення позивача не розглянуто у визначений чинним законодавством строк, письмову відповідь (згоду чи заперечення у поновленні договору оренди землі від 06.10.2006 року) позивачу у визначений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» строк не надіслано, додаткову угоду з [PERSON]не укладено. У зв`язку з викладеним позивач і звернувся до суду, оскільки відповідач, всупереч вимогам частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», зволікає із відповіддю на лист - повідомлення про поновлення Договору оренди землі, чим не визнає переважне право позивача на поновлення Договору оренди землі та не надає згоди на поновлення такого Договору. Суд вважає, що вимога позивача про визнання за ним переважного права на поновлення на тих самих умовах і на той самий строк Договору оренди землі відповідає способу захисту, передбаченому статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до довідки виконкому Верхньоінгульської сільської ради від 09.12.2016 року № 324 [PERSON] орендує земельну ділянку згідно договору оренди землі від 06.10.2006 року, використовує земельну ділянку за призначенням, орендну плату сплачує своєчасно та в повному обсязі та виконком Верхньоінгульської сільської ради не перечить в подальшому продовженні договору оренди земельної ділянки (а.с.56). Також згідно копії довідки Бобринецького відділення Новоукраїнської ОДПІ №1935/1101 від 12 грудня 2016 року ФГ [PERSON] станом на 12 грудня 2016 року не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів (а.с. 16). Вказані обставини підтверджують, що орендар належно виконує свої обов'язки за Договором оренди землі, доказів протилежного матеріали справи не місять. Як встановлено судом, на виконання вимог частини 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 Договору, позивач не пізніше ніж за тридцять днів (06.09.2016 р.) до закінчення строку дії договору (06.10.2016 року) повідомив відповідача про свій намір продовжити дію Договору. Тобто, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк. Вказане підтверджується листом - повідомленням [PERSON]за особистим підписом на адресу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, до якого додано проект додаткової угоди та інші документи. Таку пропозицію відповідач мав розглянути у місячний термін (частина п'ята статті 33 Закону України «Про оренди землі»). В той же час відповідач у місячний строк не повідомив позивача про таке рішення. На момент розгляду даної справи відповідач не надав суду доказів щодо підписання з позивачем додаткової угоди в редакції, запропонованої позивачем або на інших умовах, які б він запропонував позивачу, а також не надав доказів прийняття рішення щодо заперечення або відмови у поновленні Договору оренди землі. Докази повідомлення орендаря Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, як орендодавецем, протягом місяця про наявність заперечень та про своє рішення про відмову, в матеріалах справи відсутні. Отже, позивач, як встановлено судом, в межах строку, визначеному умовами договору (пункт 8) та частиною другою статті 33 Закону України "Про оренду землі", скористався своїм правом на поновлення договору оренди землі. Також статтею 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі «Стреч проти об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» зазначено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може буди підставою для позбавлення цього майна іншою особою, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки позивач повідомив відповідача про свій намір поновити Договір оренди землі в межах строків, визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та пунктом 8 Договору, до закінчення строку, на який його було укладено, додав до листа проект додаткової угоди, і дана пропозиція мала бути розглянута відповідачем у місячний строк, тобто в межах дії договору оренди, то таке зволікання відповідача, ненадання конкретної відповіді у зазначений строк свідчить про неправомірність дій саме відповідача і спростовує його заперечення щодо заявленого позову. З огляду на викладене, судом встановлено необхідні юридичні факти для поновлення Договору оренди землі згідно частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Оскільки відповідач в порушення вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» не визнає переважного права позивача на поновлення Договору оренди землі при наявності всіх законних підстав для цього та не укладає Додаткову угоду, якою поновлюється Договір оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк, суд вважає позовну вимогу щодо визнання за позивачем переважного права на поновлення на тих самих умовах і на той самий строк Договору оренди землі обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо іншої вимоги про визнання укладеною Додаткової угоди до Договору оренди землі на тих самих умовах суд зазначає наступне.\~\~ Цивільне законодавство передбачає загальний принцип свободи договору (пункт 3 статті 3 Цивільного кодексу України) і не встановлює такого способу захисту цивільного права чи інтересу як зобов'язання примусового укладення договору. У той же час можливість вимагати укладення договорів у судовому порядку законодавчо закріплюється лише в зобов'язаннях по укладенню господарських договорів. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» містить пряму вказівку щодо обов'язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовження договору оренди землі з мовчазної згоди орендодавця. Отже, враховуючи, що нормами законодавства України, які були чинними під час виникнення спірних правовідносин, прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди (стаття 640 Цивільного кодексу України, стаття 125 Земельного кодексу України), суд вважає, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого цивільного права чи інтересу, який відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України. Позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення Договору оренди землі, направивши, у тому числі, проект Додаткової угоди, яка не містить інші (змінені) умови у порівнянні з первинним договором оренди. Позивачем не пропонувалось внесення додатковою угодою змін до умов Договору оренди землі, а тому немає необхідності щодо їх узгодження сторонами відповідно до вимог частини 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої лише у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. За викладених обставин суд доходить висновку, що зміна умов договору оренди землі можлива лише за відсутності заперечень обох сторін щодо таких змін, а в разі недосягнення такої домовленості укладення договору зі змінами запропонованими лише однією стороною є неможливим, оскільки відповідно до норм статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними у визначенні умов договору. Водночас у разі укладення Додаткової угоди, якою поновлюється дія Договору оренди землі на тих же умовах і на той же строк презюмується право орендаря на таке укладення і наявність письмової згоди орендодавця не є необхідним (оскільки такої згоди сторони вже досягли на момент укладення самого Договору оренди землі). Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, вищезазначені норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», суд задовольняє позов і в частині визнання укладеною Додаткової угоди, якою поновлюється дія Договору оренди землі на тих самих умовах і на той же строк, що відповідає ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. З огляду на вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1102 грн. 42 коп.

Outcome: approved