Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду 24.06.2016 року з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №А31YRP55160107 від 13.06.2012 року в сумі 11137 грн. 80 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №А31YRP55160107 від 13 червня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4558,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", Тарифами складає між ним і позивачем, як Банком, кредитно-заставний договір. Однак, [PERSON] не виконав належним чином умови кредитного договору від 13 червня 2010 року, у зв'язку з чим за станом на 14 червня 2016 року має заборгованість у розмірі 11137 гривень 80 копійок, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 3475,90 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,60 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом - 333,64 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6321,10 грн. а також штрафи, відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., - штраф (процентна складова) - 506,56 грн. Тому, враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у примусовому порядку та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] подав письмові заперечення щодо позову ПАТ "Акцент-Банк" (а.с.39-41), з яких вбачається, що відповідач визнає той факт, що ним було отримано 4558, 00 грн. відповідно до договору №А31YRP55160107 від 13.06.2012 року, однак він не згоден з розрахунком заборгованості, наданим позивачем; посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності в частині заявленої до присудження суми пені, тому просить застосувати строки позовної давності, передбачені ч.2 ст.258 ЦК України, та відмовити в задоволенні позову в частині нарахування пені. В окремій заяві відповідач [PERSON] просить розглянути справу без його участі та зазначив, що свої письмові заперечення щодо позову підтримує (а.с.87). Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.2), в якій позивач просить розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав письмові пояснення (а.с.49-50), з яких вбачається, що згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за Договором. Тому вважає, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 червня 2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №А31YRP55160107, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4558,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", Тарифами складає між ним і позивачем, як Банком, кредитно-заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.8). Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору та умов закону. Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.6-7). Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Що стосується застосування строків позовної давності відповідно до положень ч.2 ст.258 КУпАП, суд вважає, що заперечення відповідача в цій частині позову підлягають задоволенню. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судові рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009 року зазначено: встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років щодо неустойки (пені), не містять підпису відповідача, що є неналежним і допустимим доказом, який б підтверджував, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Акцент-Банку" щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягають задоволенню за один рік, як передбачено ч.2 ст.258 ЦК України, з моменту звернення позивача до суду, тобто з 24.06.2016 року за період з 24.06.2015 року по 24.06.2016 року, відповідно до розрахунку пені, наданої відповідачем (а.с.74-84). У зв'язку з зазначеним з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №А31YRP55160107 від 13.06.2012 року у сумі 6705,09 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 3475,90 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,60 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом - 333,64 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2099,47 грн. а також штрафи, відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., - штраф (процентна складова) - 295,48грн. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, враховуючи пояснення відповідача, який підтвердив факт отримання кредитних коштів в ПАТ "Акцент-Банк", не заперечує, що має заборгованість по кредиту, однак просить застосувати спеціальну позовну давність згідно ч.2 ст.258 ЦК України щодо стягнення з нього пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, суд прийшов до висновку, що є достатні підстави для часткового задоволення позову. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №А31YRP55160107 від 13.06.2012 року в сумі 6705 грн. 09 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» судові витрати по справі, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 1378 грн. Відповідно до ч.2 ст.258, ст.ст.525, 526, 527, 530, 624, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial