Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, заінтересована особа: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, в якій просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 06.06.2006 року Комінтернівською районною Радою м. Харкова, а саме на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у 2006 році, будучи членом житлово-будівельного кооперативу, звернувся до Комінтернівської районної ради у м. Харкові з заявою про видачу свідоцтва про право власності на квартиру. На підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної ради у м. Харкові № 105-1 від 25.04.2006 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, де прізвище заявника було вказано " [PERSON] " замість " [PERSON] ". Право власності на квартиру було зареєстровано 03.08.2006 року у реєстрі прав власності на нерухоме майно, де його прізвище також було вказано " [PERSON] ". У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до центру надання адміністративних послуг з заявою про реєстрацію місця проживання свого сина у квартирі, що належить заявнику. Посилаючись на те, що в паспорті прізвище заявника вказано " [PERSON] ", а в свідоцтві про право власності на нерухоме майно і в реєстрі прав на нерухоме майно його прізвище вказано " [PERSON] ", центром надання адміністративних послуг було відмовлено заявнику в реєстрації місця проживання його сина у вказаній квартирі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.10.2019 року відкрито провадження по справі. [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; направив до суду пояснення по справі, в яких проти задоволення заяви не заперечував та просив розглядати справу без участі представника заінтересованої особи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , видано паспорт серії [NUMBER] . Згідно копії паспорта місце проживання заявника зареєстровано знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, матеріали справи містять копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.04.2006 року, видане Комінтернівською районною радою м. Харкова, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації № 11433676 від 03.08.2006 року власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Під час судового розгляду заявник підтвердив належними та допустимими доказами факт належності йому свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики Європейського суду з прав людини та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06.06.2006 року Комінтернівською районною Радою м. Харкова, а саме на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] необхідно заявнику для реалізації майнових прав щодо вищевказаної квартири.

Outcome: approved