Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

ПАТ «Енергобанк» звернувся до Словянського міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 10-0032093-01 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Відповідно до п. 2.1.1 Договору кредиту передбачено Банк відкриває Держателю Картковий рахунок № 26252508352101 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Gold, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Відповідно до п.2.1.3 договору розмір кредитного ліміту складає 50 000 гривень. В забезпечення виконання умов договору було укладено договір поруки від 12 грудня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] В порушення наведених умов договору відповідачі не погашають кредит щомісячно, у встановлений договором строк. Станом на 30.11.2016 року заборгованість становить 105185 грн. 00коп., з яких: - заборгованість за кредитом 50898,91 грн.; - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 19266,25 грн.; -заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 2450,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами 32569,84 грн. З огляду на викладене, просив суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за Договором № 10-003093-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної картки VISA від 12.12.2012 року, що станом на 30.11.2016 року складає 105 185 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2017 року в задовлені позовних вимог ПАТ «Енергобанк» відмовлено. Із вказаним рішенням не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, просить вказане рішення суду скасувати, вважає,що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Також суд не дослідив письмових доказів, наявних в матеріалах справи, не в достатньому повному обсязі зясував права та обовязки сторін. Зазначив, що із виписок по особовому рахунку відповідача № 2207 та № 2625 вбачається, що остання 10.02.2015 року здійснила повернення кредиту за кредитним договором № 10-003093-01 від 12.12.2012 року на загальну суму 232.00 грн. Також судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суд першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на апеляційний суд покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином( а.с.248), про причини неявки у судове засідання на 23 листопада 2017 року суд не повідомив. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, вважається таким, що не зявився у судове засідання без поважних причин. Відповідачі [PERSON], та [PERSON], у судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, просили рішення залишити без змін. Представник відповідачів [PERSON] просила рішення залишити без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідача, представника відповідачів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Судом першої інстанції встановлено,що 12 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 10-0032093-01 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Відповідно до п. 2.1.1 Договору кредиту передбачено Банк відкриває Держателю Картковий рахунок № 26252508352101 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Gold, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Відповідно до п.2.1.3 договору розмір кредитного ліміту складає 50 000 гривень. В забезпечення виконання умов договору було укладено договір поруки від 12 грудня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON]В . Станом на 30.11.2016 року заборгованість відповідача становить 105 185 грн. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що Банк надав відповідачці кредитну карту зі строком дії один рік. Тобто термін дії карти закінчився 12.12.2013 року, а разом з ним і термін дії договору. Відповідач [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом 28.01.2013 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк до неї взагалі не звертався, а звернувся до суду з позовом тільки 10 січня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Погодитися з таким рішенням суду неможливо, оскільки воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням судом обставин які мають значення для справи, з такого. Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.. 214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати; Таким вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору № 13-003093-01 від 12 грудня 2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA додатку №1 до Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, укладеного між Публічним акціонерним товариством та [PERSON], даний договір та додаток №1 (Правила користування кредитною карткою VISA) [PERSON] підписані, а отже з умовами договору та правилами остання ознайомилася та з ними згідна (а.с.15-27). Згідно із п.п. 2.1.1 Договору передбачено - "Банк відкриває Держателю Картковий рахунок № 262525083352101 в гривнях та випускає кредитну картку типу "Visa Gold", а також виконує розрахункове обслуговування Платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання Картки." У відповідності із п.п.2.1.2 Договору - "Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної Кредитної лінії. Кредит надасться в межах Кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов'язується повернути суму отриманого Кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором". Згідно п.п. 2.1.3. Договору - "Розмір Кредитного ліміту складає 50000 ( пятдесят тисяч) гривень 00 копійок". Виконуючи взяті на себе зобов'язання Банк надав Позичальнику грошові кошти у відповідності до умов Договору кредиту. Факт надання кредитних коштів підтверджено виписками по особовому рахунку ( а.с.99-152). Відповідно до п. 2.6 Договору кредиту визначено - Строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 (сорок п'ять) календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню Карткового рахунку та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах". У відповідності до п.п. 3.3.1 Договору - "Держатель зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати [PERSON] суму Боргових зобов'язань, але не менше суми Мінімального платежу з урахуванням вимог п. 5.4.1. цього Договору". Згідно з п.п. 4.1.2.1, 4.1.2.2 Договору кредиту - "Держатель доручає [PERSON] здійснювати з Карткового рахунку Держателя списання за наступними операціями: Списання сум всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій, інших платежів, які виникли в зв'язку з використанням Кредитної картки; Списання коштів для погашення заборгованості за Кредитом Держателя". Пунктом 4.3 договору передбачено - "Банк надає кредит для проведення держателем чи Додатковим держателем Платіжних операцій та сплати Винагород [PERSON]". Підпунктом 4.3.2 Кредитного договору визначено - "Кредит для погашення винагород [PERSON] надається [PERSON] в день списання таких Винагород". Підпунктом 4.3.3 Кредитного договору визначено - "Після надання [PERSON] кредиту для здійснення Платіжних операцій чи сплати Винагород [PERSON] Держатель вважається таким, що отримав кредит у повному обсязі. Розмір наданого кредиту відображається у Звіті-рахунку. Застереження. Кредит для здійснення Платіжних операцій чи сплати Винагород [PERSON] надасться незалежно від наявності на Картковому рахунку власних коштів Держателя або наявності невичерпаного Кредитного ліміту" Згідно умов договору, за рахунок кредитних коштів Банк має право здійснювати погашення, зокрема Винагорода [PERSON] (проценти за користування кредитом, щомісячна плати за обслуговування кредитної карти, інших комісії, штрафні санкцій (якщо такі матимуть місце) - визначено в Правилах користування кредитною карткою "VISA") незалежно від наявності на Картковому рахунку власних коштів Держателя або наявності чи відсутності невичерпаного Кредитного ліміту (понад ліміт - овердрафт). Відповідно до п.п. 4.4.1 Договору - "В результаті здійснення Держателем Платіжних операцій, проведених за допомогою картки та/або її реквізитів, та в інших випадках, передбачених цим договором, та за умови повного використання Держателем Кредитного ліміту може виникнути Овердрафт, який є непрогнозованим по розміру та часу виникнення". Підпунктом 4.4.2.4 Договору передбачено - "Овердрафт може виникнути в результаті нарахованих процентів, комісій та інших Платежів згідно [PERSON]". Згідно п.п 4.4.3 Договору - "Держатель зобов'язаний стежити за витратами коштів в межах Кредитного ліміту з метою уникнення овердрафту, а у випадку виникнення негайно погасити заборгованість". У зв'язку з несплатою Позичальником кредитних коштів, винагороди банку, у встановлені Кредитним договором строки, у [PERSON] виник овердрафт, який залишається несплаченим. Пунктом 5.1. Договору передбачено, що за користування кредитом, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, [PERSON] щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому Тарифами. Згідно із п. 5.1.2. Договору, у випадку, якщо протягом строку дії Платіжного періоду Держатель сплатить лише частину Боргових зобов'язань або взагалі не сплатить жодної їх частини, Банк нараховує проценти за користування Кредитом на підставі стандартної відсоткової ставки за фактичний період користування Кредитом. Пільговий період у такому випадку не надається. Розмір стандартної відсоткової ставки визначається Тарифами. Так, згідно [PERSON] за відкриття та обслуговування пакету "Кредитна карта VISA" по позичальнику - [PERSON] встановлено відсоткову ставку у розмірі 35% річних. Відповідно до п. 5.2. Договору, проценти за користування Кредитом (в тому числі Простроченим Кредитом) нараховуються на фактичну суму наданого Кредиту (в тому числі Простроченого Кредиту) і за фактичний час користування таким Кредитом протягом всього Розрахункового циклу, включаючи день надання та виключаючи день повернення зазначених коштів. Нараховані проценти щомісячно списуються із Карткового рахунку. Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та у році. Згідно із п.5.4. Договору - "Держатель зобов'язаний не пізніше останнього Банківського дня строку дії Платіжного періоду та за умови, що сума Мінімального платежу перевищує розмір Пільгової частини Мінімального платежу, а також інших випадках, передбачених Правилами, щомісяця погашати в повному обсязі суму Мінімального платежу, розмір якої визначається у Звіті-Рахунку". За приписами п.5.4.1. Договору - "Якщо розмір Мінімального платежу менше встановленого [PERSON] розміру фіксованого Платежу, Держатель сплачує [PERSON] фіксований Платіж, розмір якого визначається в [PERSON], але не більше загальної суми Боргових зобов'язань". Пунктом 5.8. Договору передбачено, що Держатель доручає та дає [PERSON] право самостійно списувати з будь-якого рахунку Держателя, відкритого в [PERSON], суми коштів з метою привернення суми Несплаченого Мінімального платежу, Несплачених поточних боргових зобов'язань, Овердрафту або будь-яких інших невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань за цим Договором. Згідно із п. 6.2. Договору кредиту, у випадку несвоєчасного погашення Мінімального платежу чи виникнення Овердрафту Держатель зобов'язаний додатково сплатити на користь [PERSON] штраф у розмірі, передбаченому Тарифами. Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у позові Публічного акціонерного товариства суд першої інстанції виходив з тих підстав, що відповідач [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом 28.01.2013 року у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач до неї не звертався. З такими висновками суду колегія суддівне погоджується з такого. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України - "За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] останній платіж за тілом кредиту здійснила 10.02.2015 року у сумі 232 грн., про що свідчить виписка по рахунку від 10.02.15 року № 803374( а.с.116), яка відповідно до Інструкції «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», затвердженою Постановою правління Національного банку України 17.06.2004 року № 280 є такою, що містить інформацію щодо рахунків та призначення. Вказаний платіж також вказаний у розрахунку заборгованості доданому до позовної заяви ( а.с.14). Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги у частині того, що суд не дослідив письмових доказів, наявних в матеріалах справи, а саме останнього платежу за тілом кредиту від 10.02.2015 року у сумі 232 грн., підлягають задоволенню, та вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався у рішенні про те, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту 28.01.13 року, оскільки таке посилання не ґрунтується на матеріалах справи. Крім того, суд першої інстанції у рішенні безпідставно посилається на той факт, що строк дії договору сплив 12.12.2013 року, не звернувши увагу на те, що відповідно до п. 2.6 Договору кредиту визначено - строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання Сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 (сорок п'ять) календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню Карткового рахунку та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах". З матеріалів справи також встановлено, що відповідачка останній платіж за тілом кредиту здійснила 10.02.2015 року у сумі 232 грн., строк дії кредитної лінії не припинено. За змістом.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Апеляційним судом встановлено, що заперечуючи проти позову, відповідачі наполягали, що банком заявлені вимоги по за межами строку позовної давності, та просили суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі.( а.с.185-186). Як вбачається з повідомлення на адресу [PERSON] (а.с.35) прострочена заборгованість виникла з 28.01.2013 року та станом на 30.11.2016 року загальна сума заборгованості склала 105185,0 грн. Обґрунтовуючи суму заборгованості позивач надав суду розрахунок заборгованості, по кожному простроченому платежу, з якого видно, що за період з 28.01.2013 року по 30.11.2016 року загальна сума заборгованості склала 105185,0 грн. Позивач звернувся до суду з позовом 29.12.2017 року (а.с.51), тобто з простроченням строку позовної давності по кожному простроченому платежу за період по 29.12.13 року. Тому стягненню на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту з урахуванням кожного простроченого платежу за період з січня 2014 року у сумі 1170,65 грн. Разом із тим за змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягає стягненню з відповідачів у межах строку позовної давності, а саме у сумі 1194 грн.48 коп., з розрахунку: Сума заборгованості за період з 01.01.2014 року по 30.11.2016 року 1170 грн.65 коп.; % ставка 35 % річних; Проценти за кредитом 1194,48 грн.; Загальна сума 2365,13 грн. Щодо позовних вимог стосовно заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості, слід зазначити наступне. Відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до матеріалів справи відповідачі зареєстровані та постійно проживають у [INFO], який згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» включений до цього переліку. Звертаючись до суду позивач розрахував заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості( константа) у сумі 2450 грн., та заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості у сумі 19266,25 грн. та надав розрахунок ( а.с.9-10), з якого вбачається що штрафні санкції розраховані станом на 30.11.2016 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача у частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню, як такі що не ґрунтуються на законі. Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з вимогами до [PERSON], як до поручителя. Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи в забезпечення виконання умов договору було укладено договір поруки від 12 грудня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] ( 29-30), відповідно до якого [PERSON] зобовязався перед кредитором відповідати по зобовязанням [PERSON] Відповідно до п.2,п.3Договору, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Відповідальність Поручителя настає, якщо Основне зобовязання не буде виконане в строк, передбачений його умовами. Відповідно до п.5 Договору Поручитель зобовязаний у випадку непогашення Боржником суми заборгованості за Основним зобовязанням перерахувати суму заборгованості на рахунок № 26252508352101 в ПАТ «Енергобанк» після одержання вимог Кредитора. В матеріалах справи на а.с.35,36 додані повідомлення на адресу відповідачів від 7 грудня 2016 року про заборгованість за кредитним договором станом на 30.11.2016 року у сумі 105185,00 грн. Враховуючи наведене,колегія суддів вважає, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Оскільки колегією суддів встановлено, що станом на 30.11.2016 року відповідачі мають заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 10-003093-01 від 12.12.2012 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» у сумі 2365,13 грн., у тому числі: тіло кредиту - 1170 грн.65 коп.,проценти за кредитом 1194,48 грн., то відповідачі повинні солідарно нести відповідальність, та з них на користь позивача необхідно стягнути вказану суму солідарно. Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на користь ПАТ «Енергобанк» по 17 грн.74 коп., з кожного.

Outcome: partial