Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

13 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив зняти арешт з гаражу № 86/1, що розташований в авто-гаражному кооперативі "Ретро" у місті [PERSON], який було накладено ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.01.2016 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2012 р. він придбав за договором купівлі-продажу у [PERSON] вказаний гараж. З метою здійснення державної реєстрації гаражу він звернувся до нотаріуса, від якого дізнався про те, що на вказане нерухоме майно ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.01.2016 р. накладено арешт. Позивач зазначив, що ухвала суду про арешт вказаного гаражу була винесена з метою забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Посилаючись на те, що він є власником гаражу, просив позов задовольнити. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надали. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 2 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном , яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 6 Конституції України вказано, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до Законів України. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на нерухоме майно позивача, а саме на гараж № 86/1, що розташований в авто-гаражному кооперативі "Ретро" у місті [PERSON] накладено арешт, на підставі ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.01.2016 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Право власності позивача на гараж № 86/1, що розташований в авто-гаражному кооперативі "Ретро" у місті [PERSON], підтверджується копією договору купівлі-продажу гаража від 15.02.2012 р., який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 357. Тобто, вказаний гараж, позивач придбав у [PERSON] до накладення арешту на нього. Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved