Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки: будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та виселення відповідача та інших осіб, що зареєстровані та проживають у вищезазначеному будинку. Свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2008 року між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2301/0708/88-1058, відповідно до якого відповідач отримав кошти в сумі 242000,00 (двісті сорок дві тисячі) гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 17,9 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 24.07.2018 року. Забезпеченням виконання позичальником зобов'язань виступає іпотека житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, розташованими за адресою: [ADDRESS] згідно з іпотечними договорами від 25.07.2008 року № 2301/0708/88-1058-Z-1 № 2301/0708/88-1058-Z-2, укладеними між банком та відповідачем. Відповідно до договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, укладеним між ПАТ "Сведбанк" та факторинговою компанією "Вектор плюс" та згідно з договором факторингу від 28.11.2012 року, укладеним між факторинговою компанією "Вектор плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 2301/0708/88-1058, що був укладений між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] Таким чином ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 2301/0708/88-1058 від 25.07.2008 року. Так як відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував неналежним чином, то станом на 01.04.2013 року утворилась заборгованість в сумі 613680 грн. 67 коп., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 235652,44 грн., заборгованості за відсотками в сумі 181742,67 грн. та пені в сумі 196285,56 грн. За таких обставин ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулось до суду із вищезазначеним позовом. До початку розгляду справи по суті на адресу суду надійшла позовна заява від [PERSON], як від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, до ТОВ "Кредитні ініціативи" та [PERSON] про визнання житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями і земельною ділянкою спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями і земельною ділянкою, мотивуючи свою позицію тим, що вона є дружиною відповідача за первісним позовом з 24 грудня 1999 року. У липні 2008 року її чоловік брав кредит у ПАТ "Сведбанку", який вони сплачували, допоки не настав момент неплатоспроможності. А тому у серпні 2011 року банк звернувся до суду з позовом до стягнення боргу з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за договором кредиту № 2301/0708/88-1058 від 25 липня 2008 року. Оглядаючи позовну заяву та додатки додані до неї, [PERSON] виявила, що в договорі поруки № 2301/0708/88-1058-Р-2 від 25.07.08 року, кредитної лінії № 2301/0708/88-1058 від 25.07.08 року, підпис в графі поручитель було виконано від її імені іншою особою, тобто підроблено, так як зобов'язання поруки вона не підписувала та не знала про його існування. При розгляді вищезазначеної справи в Золотоніському міськрайонному суді було зроблено почеркознавчу експертизу. У висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління МВС України в Черкаській області за № 1/1173 від 05.01.2012 року було зазначено, що підпис від імені [PERSON], в графі "Г.П. Титаренко" договору поруки № 2301/0708/88-1058-Р-2 від 25.07.2008 року вірогідно виконаний не [PERSON]. У грудні 2013 року [PERSON] дізналася, що ТОВ "Кредитні Ініціативи" звернулися до [PERSON] з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки: будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою вул. Гончара 20, м. Золотоноша, Черкаської області. З даним позовом вона не погоджується, так як порушеється її право власності, оскільки 24 грудня 1999 року вона уклала шлюб з [PERSON]. З 2002 року [PERSON], її чоловік та малолітня дочка проживали в будинку матері чоловіка, що розташований за адресою [ADDRESS]. А 13 листопада 2007 року [PERSON] подарувала їм будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за вищезазначеною адресою, але в договорі дарування вказала лише [PERSON] Про те, що будинок дарувався їх сім'ї може підтвердити матір чоловіка [PERSON] Тому, вважаючи, що вона такоє є співвласником даного будинку, [PERSON] подала позовну заяву, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги. У судове засідання представник позивача ТОВ "Кредитні Ініціативи" повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи ставився до відому належним чином. На попепедні судові засідання представником позивача подавались заяви про розгляд справи за його відсутності із зазначенням дати судового засідання. Проте відповідно до ухвали суду від 31.01.2014 року явка представника ТОВ "Кредитні Ініціативи" визнана обов`язковою та витребуваний повний розрахунок заборгованості [PERSON] надрукований відповідним шрифтом, можливим для читання. 05 березня 2014 року представником позивача надано розрахунок заборгованості, який неможливо прочитати. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, направивши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ТОВ "Кредитні Ініціативи" не визнає, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності на своїх позовних вимогах наполягала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки слід залишити без розгляду в зв`язку з повторною неявкою представника позивача, явка якого визнана судом обов`язковою. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON] до ТОВ "Кредитні ініціативи" та [PERSON] про визнання житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями і земельною ділянкою спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями і земельною ділянкою підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] від 24.12.1999 року) [PERSON] є дружиною [PERSON], шлюб між ними зареєстрований 24 грудня 1999 року за актовим записом № 4 Софіївською сільською радою Золотоніського району Черкаської області. Згідно з з договором дарування будинку від 13.11.2007 року [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] будинок, житловою площею 36,7 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, загальною вартістю 48881,0 грн., що розташований у [ADDRESS]. Як вбачається з витягу оцінки ринкової вартості 1/2 частини будинку садибного типу станом на 17 жовтня 2013 року вартість 1/2 частини будинку по [ADDRESS] становить 52605,0 грн. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:... майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з витягу оцінки ринкової вартості 1/2 частини будинку садибного типу від 17.10.2013 року, виконаної суб`єктом оціночної діяльності ПП [PERSON], вартість садиби, що розташована у [ADDRESS], дійсно суттєво збільшилась, тобто вартість садиби станом 17.10.2013 року становить 105210,0 грн., замість 48881,0 грн. станом на 13.11.2007 року. За таких обставин суд вважає, що садиба, яка розташована у [ADDRESS], є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з іпотечного договору, укладеного між ВАТ "Сведбанком" та [PERSON] 25.07.2008 року за № 2301/0708/88-1058-Z-Z відповідач [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 106070 від 09.06.2008 року є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у [ADDRESS]. Тобто вищезазначена земельна ділянка приватизована [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод (від 04.11.1950 року із змінами, внесеними Протоколом № 11), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що будинковолодіння та присадибна земельна ділянка, що розташовані по [ADDRESS], є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], а тому можуть бути поділені між подружжям. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Суд також підставі ст. 88 ЦПК України приходить до висновку про відшкодування судових витрат на користь [PERSON], що стверджуються квитанцією № 170С52734 від 10.12.2013 року. На підставі зазначеного та

Outcome: approved