Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 вересня 1998 року її чоловік [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] 13/20 часток житлового будинку № 2 на вул. Червоний Кут у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, сплативши останній повну вартість частки будинку у розмірі 27 335,00 грн., договір купівлі-продажу було зареєстровано на Товарній біржі "Новомосковська", а також у Новомосковському бюро технічної інвентаризації за № 271. 03 січня 2017 року її чоловік [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина в тому числі і на спірну частку вищезазначеного домоволодіння. В установлений законом термін вона звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті чоловіка та про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки правовстановлюючий документ про належність спадкодавцю вищезазначеного нерухомого майна складений з порушенням вимог ст. 227 ЦК України, тобто нотаріально не посвідчений. У звязку з чим, вона вимушена звернутись до суду та просить: - визнати дійсним договір купівлі-продажу 13/20 частин домоволодіння № 2 на вул. Червоний Кут в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, укладений 26\~вересня 1998 року на Новомосковській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON]; - визнати за нею право власності на 13/20 частин домоволодіння № 2 на вул.\~Червоний Кут в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03 січня 2017 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.\~82). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що дійсно між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, який було посвідчено на Новомосковській товарній біржі (а.с. 26). Представник третьої особи Товарна біржа "Новомосковська" у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про результати розгляду цієї справи просила повідомити її, направивши на її адресу копію рішення (а.с. 24, 44). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 36-37). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 1998 року [PERSON] придбав у [PERSON] 13/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних прибудов, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул.\~Червоний Кут, буд. 2/1, розташований на приватизованій земельній ділянці площею 910 м2, що підтверджується укладеним договором купівлі-продажу (а.с. 7). Відповідно до\~ст.\~15 Закону України від 10 грудня 1991 року "Про товарну біржу", угоду було зареєстровано на Новомосковській товарній біржі за реєстраційним № 000361 від 26 вересня 1998 року. Вищезазначений житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Новомосковською міською радою Дніпропетровської області 17 червня 1998 року, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 8046-70 ст. 221, що підтверджується довідкою-характеристикою, що видана в Бюро Технічної Інвентаризації за місцем розташування обєкта нерухомості № 1547 від 26 червня 1998 року. Відповідно до копії технічного паспорту, складеного 24 березня 1995 року, відчужений обєкт нерухомості розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул. Червоний Кут, 2, та в цілому складається з: будинок А, загальною площею 127,8 м2, житлової площею 76,5 м2, сіни а, сіни а1, ганок вх, погріб, житлова прибудова А1, сіни а2, ганок вх, погріб, сарай Б, вбиральня Л, гараж Г, оглядова яма, сарай Д, сарай Е, теплиця Ж, вбиральня З, погріб К, гараж И, гараж М, сарай О, бесідка П, баня Р, сарай С, сарай Т, навіс У, сарай Ф, навіс Ц, колодязь № 1, зливна яма № 2, ворота № 3, ворота № 4, забор №№\~5, 7, 9, 10, 11, ворота № 12, замощення № 13, хвіртка №№ 14, 15 (а.с. 10-13). Як свідчить укладений договір, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, така домовленість підтверджена письмовим доказом, відбулося повне виконання договору\~позивач передав відповідачу грошові кошти, а відповідач позивачу\~об`єкт нерухомого майна, договір зареєстровано на товарній біржі, однак його нотаріально не посвідчено. Станом на час розгляду справи позивач здійснює право користування та володіння будинком, з доданих до справи документів порушення прав третіх осіб не вбачається. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР 1963 року,\~\~чинного на час їх виникнення. Відповідно до\~ст. 49 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст. ст.\~128,\~153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено\~статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" № 1956-ХІІ від 10\~грудня 1991 року, згідно ч. 2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Міністерство юстиції України за № 17-12-44 від 10 квітня 1998 року, роз'яснює, що угоди укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Положеннями\~ст. 47 ЦК УРСР\~передбачалось, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2\~ст. 48 цього Кодексу. Відповідно з п. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28\~квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року "Про судову практику по справам про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені\~наказом Державного\~комітету України\~по житлово-комунальному\~господарству №\~56\~від 13\~грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації\~\~договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст.ст.\~242,\~227 ЦК УРСР\~договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст.ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"\~біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1\~ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності зі\~ст. 153 ЦК УРСР\~договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцю на праві власності нерухомого майна. Позивачем у справі усі умови за договором виконані. Згідно вищевказаного договору відчужувана нерухомість продана позивачу. Грошові кошти отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог\~ст. 237 ЦК України, суду не надано, крім того сторони у своїх письмових заявах, наданих суду, не заперечували проти позову, оскільки позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач визнав, тому, суд вважає укладений договір дійсним. Оскільки, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володів об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, [PERSON] на підставі ст.\~ст.\~128,\~153 ЦК УРСР\~і\~ст. 49 Закону України "Про власність"\~набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володів ним. Передбачених законом підстав для не визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного домоволодіння в судовому порядку не має. Статтею 392 діючого\~ЦК України\~передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. 03 січня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 739522 від 06 січня 2017 року (а.с.\~6, 46). За життя [PERSON], заповіт на вищезазначену частку житлового будинку не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 06/2017, відкритої після його смерті (а.с. 45-62). 30 січня 2017 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15, 45). Постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 07 серпня 2017 року, позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з неналежним посвідченням правовстановлюючого документа про належність спадкодавцю спадкового нерухомого майна (а.с.\~15). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцю за життя належало 13/20 частин домоволодіння №\~2 на вул.\~Червоний Кут в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, позивач є спадкоємцям за законом після його смерті, яка прийняла спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкове домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачами належить визнати право власності на частку спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03 січня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved