Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

30 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила: розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,830 га: площею 3,3800 га (рілля 3,3800 га) кадастровий номер 1223286000:02:025:1212, та площею 1,4500 га (рілля 1,4500 га) кадастровий номер 1223286000:02:025:1212, без номеру та дати, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «Олімпекс-Агро» (код ЄДРПОУ 30195842) та спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] (спадкоємець [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) та зареєстровано у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що в Книзі записів реєстрації договорів оренди землі № 4 вчинено запис від 28.07.2004 року № 04-04-126-00322, зі змінами та доповненнями викладеними в Додаткових угодах, зареєстрованих 04.05.2009 року Новомосковським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-09-126-01793 та № 04-09-126-01792. В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАС № 603811 від 24 листопада 2015 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П., вона успадкувала земельну ділянку загальною площею 4,830 га (3,3800 га кадастровий номер 1223286000:02:025:1212 та 1,4500 га кадастровий номер 1223286000:02:025:1212), що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Її право власності на земельну ділянку площею 3,3800 га кадастровий номер 1223286000:02:025:1212 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності 24 листопада 2015 року державним реєстратором Крутько Л.П. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26405585 від 24 листопада 2015 року. Номер запису про право власності: 12185168; на земельну ділянку площею 1,4500 га 1223286000:02:025:1212 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності 24 листопада 2015 року державним реєстратором Крутько Л.П. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26406579 від 24 листопада 2015 року. Номер запису про право власності: 12185636. Зазначену земельну ділянку вона успадкувала після смерті матері [PERSON] , 1939 року народження, яка померла [INFO] , та належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІII-ДП № 113838, виданого 28 листопада 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №25288. У 2003 році між [PERSON] (Орендодавцем) та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» (Орендарем) укладено Договір оренди земельної ділянки без дати та номеру (далі по тексту Договір оренди), зареєстрований у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 28 липня 2004 року за № 04-04-126-00322. У відповідності до п. 1, 2.1, 2.3 Договору оренди, Орендодавець надав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку для сільськогосподарських потреб площею 4,830 га терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів з моменту реєстрації в місцевій Раді народних депутатів. Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, відповідач зобов`язався сплачувати Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1 відсотка від грошової оцінки землі, що становить 550,17 грн. за один рік. Також абзацом 2 та 3 п. 2.2. Договору оренди встановлено, що Орендар зобов`язується щороку нараховувати додаткову орендну плату у відробітковій формі у вигляді надання послуг на суму 100,00 грн., та щороку додаткову орендну плату у грошовій формі Орендодавцю, що є пенсіонером на суму 100,00 грн. Абзацом 4 п. 2.2. Договору оренди встановлено, що орендна плата виплачується у грошовій або у натуральній формі згідно Додатку №1 до цього Договору. У Додатку №1 до Договору оренди земельної ділянки було деталізовано форму орендної плати,яку погодили сторони. Відповідно Додатку №1 до договору оренди земельної ділянки: загальна оренда земельної ділянки в натуральній формі: - зерно (продовольча пшениця, ячмінь, кукурудза, зернова суміш) складає 750 кг, строк виплати вересень грудень у натуральній або грошовій формі; соняшник складає 60 кг терміном виплати жовтень - грудень, у натуральному чи грошовому вигляді; цукор становить 50 кг, терміном виплати грудень, у натуральному чи грошовому вигляді. Додаткова оренда плата у відробітковій формі: послуги по оранці, культивації або боронування городу, забезпечення і транспортування 1 т грубих кормів вартістю 100,00 грн. терміном виплати січень - грудень, у формі надання послуг або грошовому вигляді. Всього орендна плата 650,17 грн. Додаткова орендна плата для пенсіонерів вартістю 100,00 грн., терміном виплати квітень - грудень. Всього орендна плата для пенсіонерів становить 750,17 грн. Договором у п. 2.2. абз. 8, передбачено, що вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі; щорічно, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13.09.2002 р., в залежності від результатів фінансово господарської діяльності. Згідно з абз. 6 п. 2.2. Договору, орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі щорічно в період з 01 вересня до 31 грудня кожного року; у натуральній та відробітковій формі згідно додатку №1 до Договору.Відповідно до Розділу 3 Договору оренди, позивач та відповідач погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недоїмки за кожний день прострочки. Згідно з п. 1.1. Договору оренди, сторонами погоджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки яка на день підписання Договору становила 55016,91 грн. На виконання п. 3 Договору оренди позивач в день підписання Договору оренди землі також підписав акт приймання передачі (без дати), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу. 04 травня 2009 року в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру було зареєстровано Додаткові угоди до Договору оренди земельної ділянки,укладеного в 2003 році між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» за № 04-09-126-01793 та № 04-09-126-01792. За змістом Додаткової угоди до спірного Договору, сторонами було вирішено:внести зміни до абз. 1, п. 2.2. Договору, якими змінили орендну плату в грошовій формі у розмірі 2 (Двох) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 1171,00 грн. (де 352,00 за 1,450 га та 819,00 грн. за 3,380 га), а також зобов`язано Орендаря відшкодовувати витрати на поховання в сумі 258,00 грн.; внести зміни до абз. 1, п. 2.3 Договору, яким зазначено термін дії Договору до 31 грудня 2021 року; доповнено абз. 5 п. 3 Договору, щодо надання права Орендареві самостійно передавати земельну ділянку в суборенду ТОВ «СНП-Україна», код ЄДРПОУ 33339466; доповнено абз. 6 п. 3 Договору, щодо встановлення відповідальності Орендаря за заростання орендної земельної ділянки бур`янами. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 2 Додаткових угод, сторонами було погоджено, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, Орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до Договору оренди земельної ділянки. Додатковими угодами також встановлено, що у всьому іншому, що не передбачено додатковими угодами, сторони керуються Договором та діючим в Україні законодавством. З 2008 року на виконання Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», Відповідачем було збільшено розмір орендної плати у грошовому виразі до 3% від нормативної грошової оцінки землі. З 2012 року відповідно до рекомендацій органів державної влади розмір орендної плати Відповідачем було збільшено до 4% від грошової оцінки землі; з 2013 року - до 4,69%; з 2016 року - 5,5%; з 2017 року - 6,5%. Проте, пізніше позивачу стало відомо, що 03.02.2016 року начебто від її імені з відповідачем були укладені додаткові угоди про заміну сторони в зобов`язанні до Договору оренди земельної ділянки площею 3,38 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:0212 та земельної ділянки площею 1,45 га, кадастровий номер1223286000:02:025:0212, відповідно до яких позивач [PERSON] виступила в якості нового орендодавця земельних ділянко за основним договором оренди. Дані додаткові угоди 05.04.2016 року були зареєстровані державним реєстратором Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. В той же час, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2017 року у справі № 183/7057/17, залишене без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.2018 року, зазначені вище додаткові угоди визнані недійсними. Суд першої інстанції, враховуючи висновок почеркознавчої експертизи дійшов висновку, що позивач [PERSON] не підписувала додаткові угоди, зокрема зазначив, що факт отримання орендної плати орендодавцем не свідчить про те, що договір ним був підписаний, а фактичне користування земельною ділянкою та відповідне отримання прибутку зі спірної земельної ділянки орендарем є підставою для оплати власнику земельної ділянки плати за користування цією ділянкою. Не дивлячись на вищезазначені рішення судів першої та другої інстанції, відповідач продовжував користуватися земельною ділянкою позивача, ігноруючи виконання своїх зобов`язань за договором в частині сплати орендної плати у грошовій формі, надання послуг з оранки, культивації присадибної ділянки площею 0,40 га та безкоштовної поставки соломи до садиби позивача. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2020 року у справі № 183/2103/19, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2021 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою загальною площею 4,830 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:1212 в сумі 20 070,98 грн., яка складається з: заборгованості по орендній платі за 2017-2018 роки в розмірі 19 670,98 грн. та орендної плати у відробітковій формі (послуги з оранки, культивації присадибної земельної ділянки) за період з 2015-2018 роки в розмірі 400,00 грн. Суд першої інстанції встановив, що відповідачем не підтверджено виплату орендної плати [PERSON] за спірним договором оренди землі за період з 2017-2018 роки включно, зокрема не надано доказів проведення оранки, культивації присадибної земельної ділянки протягом 2015-2018 років та безкоштовної поставки соломи протягом цього періоду. Вказану в рішенні суму заборгованості відповідач на момент подачі відповідного позову, так і несплатив, як і не сплатив орендну плату за 2019 рік, яка повинна була виплачена до 31.12.2019 року. Так, відповідно до загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка міститься на офіційному сайті Держгеокадастру (з посиланням на: https://ngo.land.gov.ua/uk/), нормативна грошова оцінка належної [PERSON] земельної ділянки загальною площею 4,830 га, що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області станом на 01.01.2019 рік складає 199 451,86 грн., зокрема нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,380 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:0212 - 139 575,01 грн. та 59 876,85 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,450 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:0212. За підрахунками позивача, з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її збільшення, розмір орендної плати в грошовому виразі, який підлягав сплаті позивачу за 2019 рік повинен 12 964,37 грн. (199 451,86 грн./100% х 6,5%). Крім того, відповідачем у 2019 році взагалі не виконуються взяті на себе зобов`язання щодо безкоштовної поставка 1 тони соломи до садиби Орендодавця та не надаються послуги по обробітку присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га (оранка та культивація). У зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, що порушує право позивача (Орендодавця) на своєчасне та належне отримання орендної плати за Договором оренди земельної ділянки, позивач вважає, що є достатні підстави для розірвання Договору оренди земельної ділянки. Ухвалою суду від 04 травня 2020 року зазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 13 травня 2020 року позивач [PERSON] усунула вказані в ухвалі недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року у справі відкрите провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 183/2103/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» про стягнення заборгованості по орендній платі. Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року зупинено провадження у цивільній справі до набрання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 183/2103/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» про стягнення заборгованості по орендній платі. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року провадження у справі поновлене, справу призначено до розгляду. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» своїм правом на подання відзиву у встановлений законом строк не скористалося. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяви, просив вимоги задовольнити. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» Шваб О.В. в судовому засіданні вимоги не визнав в повному обсязі, просив у позові відмовити. Зокрема, посилаючись на приписи ст. 148-1 ЗК України додав, що позивач [PERSON] повинна була протягом одного місяця повідомити орендаря про перехід до неї права власності на предмет оренди та оскільки остання не вчинила цих дій, ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» не мало можливості виконати свої зобов`язання за спірним договором оренди землі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 4,830 га (3,3800 га кадастровий номер 1223286000:02:025:1212 та 1,4500 га кадастровий номер 1223286000:02:025:1212), що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 15,17). Зазначену земельну ділянку [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] , 1939 року народження, яка померла [INFO] , та належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІII-ДП № 113838, виданого 28 листопада 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №25288, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія НАС № 603811 від 24 листопада 2015 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1456(а.с. 13). У 2003 році між [PERSON] (Орендодавцем) та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» (Орендарем) укладено Договір оренди земельної ділянки без дати та номеру (далі по тексту Договір оренди), зареєстрований у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 28 липня 2004 року за № 04-04-126-00322. (а.с. 25). Згідно до п. 1, 2.1, 2.3 Договору оренди, Орендодавець надав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку для сільськогосподарських потреб площею 4,830 га терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів з моменту реєстрації в місцевій Раді народних депутатів. Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, відповідач зобов`язався сплачувати Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1 відсотка від грошової оцінки землі, що становить 550,17 грн. за один рік. Також абзацом 2 та 3 п. 2.2. Договору оренди встановлено, що Орендар зобов`язується щороку нараховувати додаткову орендну плату у відробітковій формі у вигляді надання послуг на суму 100,00 грн., та щороку додаткову орендну плату у грошовій формі Орендодавцю, що є пенсіонером на суму 100,00 грн. Абзацом 4 п. 2.2. Договору оренди встановлено, що орендна плата виплачується у грошовій або у натуральній формі згідно Додатку №1 до цього Договору. У Додатку №1 до Договору оренди земельної ділянки було деталізовано форму орендної плати, яку погодили сторони. Відповідно Додатку №1 до договору оренди земельної ділянки: загальна оренда земельної ділянки в натуральній формі: - зерно (продовольча пшениця, ячмінь, кукурудза, зернова суміш) складає 750 кг, строк виплати вересень грудень у натуральній або грошовій формі; соняшник складає 60 кг терміном виплати жовтень - грудень, у натуральному чи грошовому вигляді; цукор становить 50 кг, терміном виплати грудень, у натуральному чи грошовому вигляді. Додаткова оренда плата у відробітковій формі: послуги по оранці, культивації або боронування городу, забезпечення і транспортування 1 т грубих кормів вартістю 100,00 грн. терміном виплати січень - грудень, у формі надання послуг або грошовому вигляді. Всього орендна плата 650,17 грн. Додаткова орендна плата для пенсіонерів вартістю 100,00 грн., терміном виплати квітень - грудень. Всього орендна плата для пенсіонерів становить 750,17 грн. У 2003 році сторонами підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, відповідно до якого земельна ділянка була передана в оренду відповідачу (а.с. 26). 04 травня 2009 року в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру було зареєстровано Додаткові угоди до Договору оренди земельної ділянки,укладеного в 2003 році між [PERSON] та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро». За умовами Додаткових угод, окрім іншого, внесено зміни до абз.1, п.2.2. Договору оренди, в частині збільшення розміру орендної плати у грошовій формі до 2 відсотків від грошової оцінки землі, що становить 1171,00 грн. (де 352,00 за 1,450 га та 819,00 грн. за 3,380 га), та покладено на Орендаря обов`язок проводити безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки до 0,40 га, відшкодовувати витрати на поховання в сумі 258,00 грн. Також, сторонами внесені зміни до абз.1, п.2.3. Договору оренди, яким зазначено новий термін дії Договору до 31 грудня 2021 року. В пункті 1.1. Договору, сторонами було погоджено вартість земельної ділянки, яка відповідно до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на день підписання Договору становила 55 016,91 грн. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Також, відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Пунктом 4 розділу "Інші умови" Договору оренди землі передбачено, що в разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника. Згідно із приписами ч.ч. 1, 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Таким чином, смерть фізичної особи орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов`язки за договором оренди, якщо інше не передбачено у самому договорі. Отже, набувши право власності на земельну ділянку, позивач [PERSON] набула прав та обов`язків за спірним Договором оренди землі, укладеним між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем, та стала новим Орендодавцем. Позивач [PERSON] в позовній заяві вказувала на те, що їй стало відомо про те, що 03.02.2016 року від її імені з відповідачем були укладені Додаткові угоди про заміну сторони в зобов`язанні до Договору оренди земельної ділянки площею 3,38 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:0212 та земельної ділянки площею 1,45 га, кадастровий номер1223286000:02:025:0212, відповідно до яких позивач [PERSON] виступила в якості нового орендодавця земельних ділянко за основним договором оренди. Дані додаткові угоди 05.04.2016 року були зареєстровані державним реєстратором Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. В той же час, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.11.2017 року у справі № 183/7057/17, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.2018 року, зазначені вище Додаткові угоди визнані недійсними. Суд першої інстанції, враховуючи висновок почеркознавчої експертизи дійшов висновку, що позивач [PERSON] не підписувала Додаткові угоди, зокрема зазначив, що факт отримання орендної плати орендодавцем не свідчить про те, що договір ним був підписаний, а фактичне користування земельною ділянкою та відповідне отримання прибутку зі спірної земельної ділянки орендарем є підставою для оплати власнику земельної ділянки плати за користування цією ділянкою. Як зазначено вище, укладений між Орендодавцем та Відповідачем Договір (п.2.2. Договору з урахуванням Додаткових угод) визначає три основні складові орендної плати за Договором, якими є: орендна плата у грошовій формі 2% від грошової оцінки землі, безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га. Таким чином,сторони укладаючи спірний договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною формою та підлягає виплаті (виконанню). Додатково, за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить одноразова виплата на поховання. З 2008 року на виконання Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" та Указу Президента України від 19 серпня 2008року № 725/2008 "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" Відповідачем розмір орендної плати у грошовому виразі було збільшено до 3% від нормативної грошової оцінки землі, на дату розрахунку. Судом встановлено, що відповідно до внутрішніх наказів Відповідача розмір орендної плати під час дії договору поступово збільшувався, а саме: з 2012 року розмір орендної плати було збільшено до 4% від грошової оцінки землі, на дату розрахунку; в 2013 року розмір орендної плати було збільшено до 4,69% від грошової оцінки землі, на дату розрахунку; з 2016 року орендна плата становить 5,5% від нормативної грошової оцінки землі, на дату розрахунку; з 2017 року орендна плата становить 6,5% від нормативної грошової оцінки землі, на дату розрахунку. Встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2020 року у справі № 183/2103/19, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2021 року, з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою загальною площею 4,830 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:1212 в сумі 20 070,98 грн., яка складається з: заборгованості по орендній платі за 2017-2018 роки в розмірі 19 670,98 грн. та орендної плати у відробітковій формі (послуги з оранки, культивації присадибної земельної ділянки) за період з 2015-2018 роки в розмірі 400,00 грн. Суд першої інстанції встановив, що відповідачем не підтверджено виплату орендної плати [PERSON] за спірним договором оренди землі за період з 2017-2018 роки включно, зокрема не надано доказів проведення оранки, культивації присадибної земельної ділянки протягом 2015-2018 років та безкоштовної поставки соломи протягом цього періоду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що не дивлячись на вищезазначені рішення судів першої та другої інстанції, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою позивача, не виконуючи рішення суду, в тому числі зобов`язань за спірним договором в частині сплати орендної плати у грошовій формі, надання послуг з оранки, культивації присадибної ділянки площею 0,40 га та безкоштовної поставки соломи до садиби позивача. Також позивач посилається на те, що відповідачем не сплачена орендна плата за 2019 рік, зокрема у цей період не здійснена безкоштовна поставка 1 тони соломи до садиби Орендодавця та не надані послуги по обробітку присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га у виді оранки та культивації. Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Так, відповідно до загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка міститься на офіційному сайті Держгеокадастру (з посиланням на: https://ngo.land.gov.ua/uk/), нормативна грошова оцінка належної [PERSON] земельної ділянки загальною площею 4,830 га, що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області станом на 01.01.2019 рік складає 199 451,86 грн., зокрема нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,380 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:0212 - 139 575,01 грн. та 59 876,85 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,450 га, кадастровий номер 1223286000:02:025:0212. З урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її збільшення, розмір орендної плати в грошовому виразі, який за підрахунками позивача за 2019 рік повинен становити 12 964,37 грн. (199 451,86 грн./100% х 6,5%). Проте, суд не може погодитися з даним розрахунком позивача, так як він здійснений без врахування утримання податку та військового збору, що суперечить умовам Договору оренди, якими визначено, що орендна плата сплачується після утримання прибуткового податку. Нормами п. 170.1 ст.170 ПК України визначено Особливості нарахування (виплати) та оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм). Так, пп.170.1.1 п.170.1 ПК України визначає, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.. П.170.1.4 п.170.1 ст.170 ПК України вказує, що доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. П.167.1 ст.167 ПК України визначає, що Ставка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата). З 2015 року, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Таким чином, відповідачем з урахуванням норм ПК України, під час нарахування орендної плати з суми нарахованої орендної плати, як податковим агентом платника податку повинно бути перераховано податок на прибуток фізичних осіб та утримано військовий збір. Відтак, сума орендної плати, належна до виплати позивачу за 2019 рік становить10 436,32 грн. (12 964,37 - 2 333,59 (ПДФО 18%) - 194,46 (ВЗ 1,5%)); За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за 2019 рік становить 10 436,32 грн. Відповідачем не спростовано, що орендна плата за період з 2017- 2019 роки сплачувалась позивачу, а також що здійснювалась оранка, культивація присадибної земельної ділянки позивача та поставка соломи до садиби орендодавця за період з 2015 - 2019 роки. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ст.15 Закону України «Про оренду землі» відносить до істотних умов договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Встановлює, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Абзац 5 статті 24 Закону України «Про оренду землі» встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Так, Договором оренди передбачено, що відповідач зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату, утримувати з орендної плати прибутковий податок та вносити його до бюджету. Нести відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати. Як зазначалося вище, укладений Договір, з урахуванням Додаткової угоди, визнаного сторонами факту збільшення розміру Орендної плати визначає три основні складові орендної плати за Договором, якими є: орендна плата у грошовій формі 6,5% від грошової оцінки землі, безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га. Пункт 3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засада цивільного законодавства свободу договору. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України). Частина 1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено виплату орендної плати позивачу за спірним договором оренди землі за період з 2017 по 2019 роки включно. Водночас, підставою для розірвання договору також є систематична несплата відповідачем позивачу орендної плати, визначеної Договором у формі оранки та культивації присадибної ділянки Орендодавця, та поставки соломи до садиби Орендодавця за 2015- 2019 роки, з урахуванням наявних в справі доказів, якими підтверджується наявність такої земельної ділянки та враховуючи не надання відповідачем суду доказів на підтвердження факту проведення оранки та культивації присадибної земельної ділянки протягом 2015-2018 років, поставки соломи протягом цього періоду. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 183/1749/17 Верховний Суд України зробив висновок про те, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. Відповідно до 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» систематично порушувалося виконання зобов`язання за спірним Договором по сплаті орендної плати за 2017-2019 роки, зокрема в частині проведення оранки та культивації присадибної земельної ділянки протягом 2015-2019 років, поставки соломи протягом цього періоду, в той час як сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто позивач як власник земельної ділянки не отримав вчасно того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому. Таким чином, встановивши, що ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» не виконало зобов`язання за спірним Договором оренди землі, що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, зокрема в повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не були виконані припис ст. 148-1 ЗК України щодо повідомлення орендаря про перехід права власності на предмет оренди, а тому у нього були відсутні підстави виконувати умови спірного договору оренди землі суд відхиляє, оскільки позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку 24 листопада 2015 року, і саме з цього моменту у неї виникає право вимоги виконання відповідачем умов підписаних зі спадкодавцем договору оренди. Крім того, суд зауважує, що відповідач був обізнаний про перехід до позивача [PERSON] як спадкоємця прав та обов`язків за спірним договором, оскільки починаючи з 16 грудня 2016 року в провадженні суду перебували справи між тими ж самими сторонами, предметом розгляду яких була земельна ділянка, що стосується спірного договору оренди землі. Інші доводи сторін судом не приймаються до уваги, оскільки не спростовують наведених висновків суду. При цьому, згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved