Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач 19 лютого 2014 р. звернувся до суду з названою позовною заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань України у Центрально - Міському районі м. Горлівки(в процесі розгляду справи ухвалою суду замінено первинного відповідача на належного - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань України в Калінінському районі м. Горлівки), в якій вказав, що працював з 16.06.1970 р. по 03.11.1970 р. та з 19.01.1973 р. по 29.03.1996 р. на шахті «Кочегарка» ВО «Артемвугілля» на різних посадах з повним робочим днем під землею, а з 08.04.1996 р. по 13.03.2004 р. - на шахті ім. В.І. Леніна ВО «Артемвугілля» на посаді машиніста гірничовиємочних машин з повним робочим днем під землею, що підтверджено копією трудової книжки. У зв'язку із нехтуванням адміністрацією підприємства своїх обов'язків по створенню безпечних умов праці він отримав професійні захворювання. Висновками МСЕК йому встановлена ступень втрати працездатності по професійним захворюванням: 22.05.2002 р. - 20 % по профзахворюванню попереково-крижова радикулопатія, вперше; 01.03.2004 р. - 40 % по сукупності двох профзахворювань (попереково-крижова радикулопатія - 20 % (повторно), хронічний бронхіт - 20 % первинно). Вважає, що має право згідно із законодавством на відшкодування моральної шкоди. Отримання професійних захворювань потягло спричинення йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що він зазнавав і зазнає особливі моральні страждання, оскільки порушені його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного образу життя, в порушенні відносин з оточуючими людьми, що потребує від нього додаткових зусиль для організації його життя, він зазнає фізичні болі у попереку та легенях, які в період загострення бувають нестерпними. Хвороби на ґрунті професійних захворювань прогресують і не відомо, як в подальшому вплинуть на стан його здоров'я. Його турбує слабкість та задишка, швидка втомлюваність, що порушує його спокій та відпочинок. Все це негативно відобразилося на його характері, взаємостосунках з оточуючими. Свої моральні страждання оцінює в 12000 грн., які просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, мотивуючи недоведеністю заподіяння моральних страждань позивачеві. Довідка МСЕК про встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності такою, на її думку, не є. На цей час Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачений обов'язок відповідача відшкодовувати моральну шкоду. Порушений строк позовної давності для звернення до суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності(а.с. 55). Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їхній сукупності, вважає встановленим наступне. Позивач працював з 16.06.1970 р. по 03.11.1970 р. та з 19.01.1973 р. по 29.03.1996 р. на шахті «Кочегарка» ВО «Артемвугілля» на різних посадах з повним робочим днем під землею, а з 08.04.1996 р. по 13.03.2004 р. - на шахті ім. В.І. Леніна ВО «Артемвугілля» на посаді машиніста гірничовиємочних машин з повним робочим днем під землею, що підтверджено копією трудової книжки (а.с. 6-7). Висновком МСЕК від 22.05.2002 р. позивачеві з 28.03.2002 р. вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 20 % за професійним захворюванням - хронічна попереково - крижова радикулопатія безстроково(а.с. 12). В подальшому висновком МСЕК від 01.03.2004 р. з 08.01.2004 р. позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, із яких: 20 % - за професійним захворюванням хронічний бронхіт, 20 % - хронічна попереково - крижова радикулопатія - повторно(а.с. 13). Таким чином, встановлення стійкої втрати професійної працездатності сталося стосовно обох професійних захворювань після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, що діяла на час, коли встановлення працездатності) у випадку наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому проводиться страхова виплата за моральну шкоду. При заподіянні трудовим каліцтвом, професійними захворюваннями моральних страждань у відповідача виникав обов'язок, встановлений ст. 28 названого Закону України по відшкодуванню моральної шкоди застрахованому. Стаття 34 ч. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачає, що одним з документів, необхідних для розгляду справи про страхові виплати є медичний висновок (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Однак у відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода, може, зокрема, полягати у фізичному болю та стражданнях, які особа перетерпіла у зв'язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я. У п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У зазначеному рішенні Конституційний Суд України роз'яснив, що положення ч. 3 ст. 34 названого Закону необхідно розуміти як визначення порядку, процедури і розмірів відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, в окремому випадку - лише при відсутності втрати професійної працездатності. У цьому випадку позивач втратив професійну працездатність за професійними захворюваннями хронічна попереково - крижова радикулопатія, хронічний бронхіт. Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновками МСЕК про встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності, а тому необхідність додавати ще будь - які додаткові висновки МСЕК щодо спричинення моральної шкоди відсутня та доводи представника відповідача з цього приводу не можуть бути прийняті до уваги. Відшкодування моральної шкоди (в редакції, що діяла на час виникнення права на відшкодування моральної шкоди) та щомісячних страхових виплат відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є самостійними страховими виплатами і виконання обов'язку по сплаті платежів щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги не звільняло відповідача від обов'язку по виплаті страхової виплати відшкодування моральної шкоди. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на страхові виплати, що передбачені вказаним Законом, виникають з моменту визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Дійсно, пунктом 27 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" передбачено з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2006 рік дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту "е" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34; частини п'ятої статті 47 (в частині знижок та надбавок до розміру страхового внеску) Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Однак моральна шкода спричинена до 01.01.2006 р. та правовідносини по її відшкодуванню виникли до набрання чиннності Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", тому доводи представника відповідача і в цій частині не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України закони України та інші нормативно - правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З тіє ж причини не впливає на ці висновки суду, що дія відповідних норм згаданого Закону України зупинялася Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", а в подальшому - Законом України від 23.02.2007 р. взагалі виключені із названого Закона України. Доводи представника відповідача щодо пропущення строку позовної давності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позовна давність на вимоги по відшкодуванню шкоди, завданої ушкодженням здоров'я або смертью, згідно ст. 268 ЦК України, не поширюється. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із глибини фізичних і моральних страждань, заподіяних позивачеві втратою професійної працездатності в результаті професійних захворювань (хронічна попереково - крижова радикулопатія, хронічний бронхіт), а також того, що в результаті цього йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Суд також бере до уваги, що в результаті названих професійних захворювань змінився звичний життєвий уклад позивача, він періодично змушений проходити стаціонарне й амбулаторне лікування, що підтверджується виписками з історії хвороби, амбулаторної карти, виписними епікризами. У зв'язку із зазначеними трудовими захворюваннями не може виконувати звичну роботу, змушений нести додаткові видатки на лікування. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 12000 грн. На підставі викладеного, ст. 58 Конституції України, ст. ст. 5, 23, 268 ЦК України, ч. 2 ст. 28, ст. ст. 13, 40, ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), п. 27 ст. 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік",

Outcome: partial