Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У липні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва житлового будинку; під час судового розгляду справи позивач звернувся до суду з уточненим вищезазначеним позовом, вказавши, що в 50-ті роки його батько [PERSON] та його мати [PERSON] на самовільно зайнятій земельній ділянці по вулиці Балка Поповка,179 в м. Запоріжжі самочинно збудували дві жилі тимчасові будівлі А-1,Б-1 та надвірні господарські будівлі: сараї «а», «б», «в», «Л» та споруди, де батьки, позивач та його брат [PERSON] і проживали. Наприкінці 1979 - початку 1980 років вони позначали межі самочинного будівництва капітального житлового будинку та в 1990 р., ще за життя батька, завершили його будівництво, буд. літ «З». Далі позивач зазначив наступне: зрозуміло, що за таких обставин, будинок в експлуатацію тоді прийнятий не був, право власності на нього зареєстровано не було. Таким чином, продовжує позивач в позовній заяві, на початку 1990 р. на самовільно зайнятій земельній ділянці по вулиці Балка Поповка, 179 були самочинно, без належного дозволу та затвердженого проекту, збудовані перераховані жилі та господарські будівлі та споруди. 07.11.1990 р. помер батько позивача [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач, його мати [PERSON] та брат [PERSON] прийняли спадщину та отримали Свідоцтво про право на спадщину від 20.12.1991 року реєстр № 1-4369, видане 6-ю міською державною нотаріальною конторою. Так як всі будівлі були самочинно збудовані, право власності на них оформлено не було, то вони відповідно до ст.105 ЦК УССР (1963 р.) не були об'єктом права особистої власності, не могли бути успадковані як цілісні об'єкти нерухомого майна, а судам були не підвідомчі спори по них. Тому вони не могли бути включені в спадкову масу та вказані в свідоцтві про право на спадщину як цілісні об'єкти нерухомості. Проте, ми, вказує позивач, фактично прийняли їх у володіння та користування, проживали в них, тобто фактично прийняли спадщину, як будівельні матеріали. 03.05.2002 р. померла мати [PERSON], після чого позивач теж прийняв спадщину на належне їй майно, а саме на грошовий вклад в Ощадбанку та фактично належну їй частку будматеріалів, з яких були збудовані всі зазначені будівлі. Таким чином, у 2002 р. залишилися позивач та його брат [PERSON], які фактично володіли та користувалися цим майном. Сестра [PERSON] від спадщини відмовилася. Ці правовідносини виникли, діяли під час дії ЦК УРСР (в ред.1963 року). Згідно ст. 105 ЦК (1963 р.), ЗАЗНАЧАЄ ПОЗИВАЧ, громадянин, який збудував будинок без встановленого дозволу, не вправі був розпоряджатися ним, самовільно зведені будинки не являлися об'єктами права особистої власності не могли бути продані, подаровані та таке інше, а споруди про право власності на самочинно збудовані будинку в т.ч. і зв'язані зі спадкуванням, були непідсудні судам. Тому позивач не міг звернутися до суду з відповідним позовом, але в 2007 р. він почав збирати необхідні документи для виділення та закріплення земельної ділянки по вул. Балка Поповка,179, отримав дозволи та узгодження щодо оформлення відповідного рішення про право власності. Однак, як з'ясувалося в тому числі і з наданих відповідачкою документів, брат [PERSON], потайки від позивача, також збирав документи на оформлення права власності на будівлі, надавши недостовірні дані в ЗМБТІ про те, що їх збудували він та його дружина [PERSON] Таке право в 2009 року було оформлено, однак не на брата [PERSON], а на його дружину [PERSON], яку він привіз з місць позбавлення волі, коли всі будівлі, окрім будинку літ «З», були в наявності. На цьому ґрунті між ними виникли сварки, брат, який загалом провів в місцях позбавлення волі близько 15 років, погрожував знищити майно та навіть вбити позивача. В 2015 р. брат [PERSON] помер. Таким чином, всі будівлі, в тому числі і будинок літ. «З», станом на 1990 рік, тобто за життя батька, були збудовані. Після смерті батька всі спадкоємці прийняли спадщину, в т.ч. і на будівельні матеріали, з яких були побудовані всі будівлі. За таких обставин виготовлення технічного паспорту в 1993 р. на відповідача, розпорядження голови Комунарської районної адміністрації від 15.09.2009 р. про оформлення права власності на жилий будинок на відповідача та свідоцтво про право власності від 18.09.2009 р. відповідача на жилий будинок та господарські споруди є неправомірними та підлягають визнанню в судовому порядку недійсними. Хоча спори про право власності на самочинно збудовані об'єкти нерухомості були непідвідомчі судам за ст. 105 ЦК (1963 р.). Однак вимоги громадян, самовільно збудованого будинку або заінтересованих осіб, не зв'язані з правом власності, зокрема про визнання права на матеріали про вселення на займану площу і інші - підлягали розгляду в судах на загальних підставах (Постанова Пленуму ВС УРСР від 19.09.1975 року). Тому позивач після смерті батьків, прийнявши спадщину, отримав право на ? частину будівельних матеріалів, з яких були самочинно збудовані всі без виключення будівлі по вулиці Балка Поповка,179. Посилаючись на ст. 376 ЦК України, (2004р.), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання, тощо, які були використані в процесу цього будівництва. Позивач просить суд визнати недійсним Розпорядження голови Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя від 15.09.2009 р. про оформлення права власності на житловий будинок літ «З» по вулиці балка Поповка,179 в м. Запоріжжі, на надвірні господарські будівлі та споруди за [PERSON]. Визнати недійсним Свідоцтво САС від 18.09.2009р., видане управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради про власності [PERSON] на нерухоме майно. Скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок літ. «З» по вулиці Балка Поповка в м. Запоріжжі та надвірні господарські будівлі та споруди (витяг №23919689 від 22.09.2009 року). Визнати за позивачем право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку літ «З» зі службовою прибудовою, літні жилі тимчасові будівлі літ. А,Б, сараї «П», «а»,»б», В,Л.Г, водоводу № 2, паркану №1, що розташовані на земельній ділянці по вулиці Балка Поповка,179 в м. Запоріжжі. Визнати за позивачем право власності на демонтаж зазначених будівель. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, суду пояснив, що житловий будинок № 179 по вул. Балка Поповка в м. Запоріжжі був побудований в у 1990 році відповідачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в період шлюбу за власні грошові кошти. Ні батьки чоловіка, ні позивач в побудові будинку участі не приймали. Що стосується времянок, сараю, вбиральні, паркану, побудованих в 60-х роках, то деякі з них зруйнувались від часу та на теперішній час не існують, інші були відремонтовані відповідачкою та її чоловіком за життя останнього, за власні грошові кошти. В 1993 р. на спірний будинок був виготовлений технічний паспорт ЗМБТІ, де користувачем була зазначена відповідач [PERSON], а на підставі Розпорядження голови Комунарської райадміністрації м. Запоріжжя від 15.09.2009 р. № 1293р на імя останньої було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.09.2009 р., згідно якого відповідачка є власником житлового будинку З, літньої кухні А, сараю а, літньої кухні Б, сараю б, сараю В, вбиральні - У, душу К, сараю Л за адресою: м. Запоріжжя вул. Балка Поповка, 179. Представник відповідача [PERSON] міської ради позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради, районної адміністрації [PERSON] міської ради по Комунарському району, [PERSON] міжміського бюро технічної інвентаризації, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним розпорядження, свідоцтва про право власності, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування. [PERSON] міська рада заперечує проти позову у повному обсязі, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що спірне Розпорядження голови Комунарської районної адміністрації [PERSON] міської ради та Свідоцтво на право власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] прийняте/видане у межах повноважень відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, рішення [PERSON] міської ради від 30.11.2007р. № 24 Про затвердження правил забудови міста Запоріжжя" та рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 27.05.1999р. № 242 "Про порядок оформлення документів районними адміністраціями [PERSON] міської ради з питань індивідуальної забудови, а також відомчих домоволодінь та домоволодінь, які перебувають на балансі комунальних підприємств". Згідно вищезазначеного рішення виконавчого комітету міської ради оформлення житлових будинків здійснювалось (станом на 2009р.) районними адміністраціями міської ради на підставі відповідних документів, зокрема і технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації. Технічний паспорт на житловий будинок по вул. Балка Поповка, 179, в м. Запоріжжя був виданий у 1993році на ім'я відповідача [PERSON], тобто користувачем житлового будинку, починаючи з 1993р. була відповідач [PERSON] Таким чином, Комунарська районна адміністрація міської ради не мала законних підстав відмовити відповідачу [PERSON] у оформленні права власності на житловий будинок. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивач в 2007 р. почав збирати необхідні документи для виділення та закріплення земельної ділянки площею 0,056га по вул. Балка Поповка, 179, в м. Запоріжжя, і отримав дозвіл та узгодження щодо оформлення відповідного рішення про права власності. Враховуючи зазначене, відповідач ЗМР вважає, що позивач не тільки міг довідатися про порушення свого права на будівельні матеріали, з яких, як вважає позивач, були побудовані всі будівлі, а і навпаки знав про порушення свого права, виходячи з того, що він для отримання дозволу та узгодження звертався до певних органів, які володіють інформацією про користувачів/власників житлового будинку, господарських споруд та будівель на земельній ділянці за адресою по вул. Балка Поповка, 179. м. Запоріжжя. Крім того, начебто необізнаність позивача щодо користувача/власника житлового будинку № 179, по вул. Балка Поповка, спростовується самим же позивачем. Зі слів позивача, після смерті матері він та його брат прийняли спадщину у вигляді грошового вкладу в Ощадному банку, та фактично на належну спадкодавцю будівельні матеріали, з яких були збудовані всі зазначені будівлі, також матеріалами спадкової справи підтверджує, що позивач знав про те, хто саме є користувачем житлового будинку починаючи з 2002 р. Починаючи з 2007 р. до часу смерті [PERSON] (2015р.), маючи можливість звернутися до суду за захистом свого порушеного права та знаючи про особу, яка його порушила, позивач не скористався своїм правом на захист цих порушених прав. Тобто має місце сплив трирічного строку позовної давності з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права, відповідач ЗМР просив суд відмовити в позові також через сплив строку позовної давності для звернення до суду. [PERSON] адміністрація [PERSON] міської ради по Комунарському району не є правонаступником Комунарської районної адміністрації [PERSON] міської ради, ліквідованої згідно рішення [PERSON] міської пади від 18.02.2011р. №6 "Про структуру виконавчих органів [PERSON] міської ради, загальну численність апарату [PERSON] міської ради та виконавчих органів". Тому районна адміністрація [PERSON] міської ради по Комунарському району є неналежним відповідачем по справі. Представник відповідача [PERSON] адміністрації [PERSON] міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя позовні вимоги не визнав з підстав, викладених відповідачем ЗМР, просив суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації [PERSON] міської ради від 15.09.2009 р. № 1293р. прийнято рішення про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ «З» житловою площею 31,2 кв.м., що знаходиться в м. Запоріжжі по вул. Балка Поповка, 179. Затверджено акт прийомки індивідуального будинку літ. «З», що знаходиться в м. Запоріжжі по вул. Балка Поповка, 179. Оформити гр. [PERSON] право приватної власності на житловий будинок літ. «З» розміром (8,50 Ч 6,50) м, площею в цілому 39,9 кв. м., службову прибудову літ. «з» розміром (6,50 Ч 3,45) м, площею в цілому 17,8 кв.м., літні кухні літ. «А» розміром (5,80 Ч 3,51) м та літ «Б» розміром (7,23 Ч 2,57) м, сараї: літ. «а» розміром (4,21 Ч 2,60) м, літ. «б» розміром (2,75 Ч 2,34) м, літ. «В» розміром (3,09 Ч 3,05) м, літ. «Л» розміром (3,16 Ч 2,60) м, душ літ. «К» розміром (1,25 Ч 1,20) м, убиральню літ. «У», що знаходиться в м. Запоріжжі по вул. Балка Поповка, 179. Просити управління житлового господарства [PERSON] міської ради видати гр. [PERSON] свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок літ. «З»., що знаходиться в м. Запоріжжі по вул. Балка Поповка, 179. Орендному підприємству «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» провести реєстрацію правовстановлюючих документів на житловий будинок літ. «З», що знаходиться в м. Запоріжжі по вул. Балка Поповка, 179 та внести зміни в інвентарну справу. Відповідно Свідоцтва на право власності від 18.09.2009р., виданого Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Балка «Поповка», буд. 179, власником житлового будинку за вищевказаною адресою: на житловий будинок літ. «З», літня кухня, літ. «А» сараї: літ. «а», літня кухня літ «В», сарай, літ «б», сарай літ. «в», вбиральня літ. «У», дущ літ. «К2, сарай літ. «л» - є відповідачка [PERSON]. Вказане Свідоцтво прийнято на підставі розпорядження голови Комунарської районної адміністрації від 15.09.2009р., № 1293. 22.09.2009р. в ОП «ЗМБТІ» зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Балка «Поповка», буд. 179 за [PERSON], заведено інвентарну справу та видано технічний паспорт на житловий будинок на імя [PERSON] Технічний паспорт на житловий будинок по вул. Балка Поповка, 179, в м. Запоріжжя попередньо був виданий у 1993році на ім'я відповідача [PERSON], тобто користувачем житлового будинку, починаючи з 1993р., була відповідач [PERSON] Розпорядження голови Комунарської районної адміністрації [PERSON] міської ради від 15.09.2009 р. № 1293р. та Свідоцтво на право власності від 18.09.2009р., видане Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради від 18.09.2009р. видані відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в України, рішення [PERSON] міської ради від 30.11.2007р. № 24 Про затвердження правил забудови міста Запоріжжя" та рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 27.05.1999р. № 242 "Про порядок оформлення документів районними адміністраціями [PERSON] міської ради з питань індивідуальної забудови, а також відомчих домоволодінь та домоволодінь, які перебувають на балансі комунальних підприємств". Допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що житловий будинок № 179 по вул. Балка Поповка в м. Запоріжжі будував чоловік відповідача [PERSON], при цьому молодший брат позивач [PERSON] також приймав участь в будівництві, зокрема, працюючи водієм на вантажному автомобілі, привозив будівельні матеріали, їх батьки - [PERSON] та [PERSON] участі в будівництві будинку не приймали. За чиї кошти здійснювалося будівництво жодному із свідків не відомо. По закінченню будівництва в будинку почав проживати старший брат - [PERSON], батьки залишилися проживати у времянці, а позивач [PERSON] проживав у дружини за іншою адресою. Свідки з боку відповідачки [PERSON], [PERSON] пояснили, що спірний будинок побудував [PERSON], своїми силами і коштами та почав в ньому проживати зі своєю сімєю. Ні батьки, ні молодший брат в будівництві участі не приймали. Відповідно ст. 105 ЦК України (1963р.), громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). За позовом виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів такий будинок або частина його можуть бути безоплатно вилучені судом і зараховані до фонду місцевої Ради народних депутатів або за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів знесені громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Знесення чи вилучення будинку, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, провадиться, коли громадянин не привів його, після попередження, у відповідність з проектом чи зазначеними нормами і правилами. Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Одержані при знесенні жилого будинку або частини його, господарських і побутових будівель та споруд будівельні матеріали залишаються у власності громадянина, який провадив самовільне будівництво. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.09.1975 р. № 9 «Про практику застосування судами України ст. 105 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Позивачем до матеріалів справи не надані документи, що підтверджують придбання будівельних матеріалів за власні кошти, а також у позовній заяві не зазначається, на які саме будівельні матеріали позивач вимагає визнати право власності. Відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що посилання позивача на ст.105 ЦК України ( в ред.1963 р.) та на постанову пленуму Верховного Суду УРСР від 19.09.1975 року №9 « Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України», як на підставу набуття права власності на будматеріали в порядку спадкування, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки п.3 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України зазначає, що « вимоги громадянина, який самовільно побудував будинок чи частину його, або заінтересованої особи, не повязані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права власності на матеріали, одержані при їх знесенні… підлягають розгляду на загальних підставах», а позивачем не надано доказів щодо знесення зазначених будівель. Крім того, позивачем в судовому засіданні не доведено, що спірний будинок побудований за життя батьком [PERSON], спадкоємцями якого є його сини [PERSON] та [PERSON], також не надано доказів на підтверджують придбання будівельних матеріалів за власні кошти позивача чи його батька. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed