Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.11.2011 року між нею та ТОВ "Агропідприємство "Урожайне" було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 13,3 га, яка знаходиться на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, строком на десять років. Даний договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Бериславському районні за № 652060004000832 від 11.11.2011 року. Відповідно даному договору відповідач взяв на себе зобов'язання виплачувати орендну плату в розмірі 4841, 34 грн. щорічно, не пізніше 31 грудня поточного року, але в порушення договору за користування землею в 2013-2015 роках орендна плата не виплачувалась. Крім того, земельна ділянка з 2013 року не використовується за призначенням, не обробляється та зростає бур'янами. Вважає, що відповідач систематично не виконує свої обов'язки, чим грубо порушує договір оренди, в зв'язку з чим просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 11.11.2011 року між нею та ТОВ "Агропідприємство "Урожайне" та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволені позову, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дслідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України, є судовий захист цивільного права та інтересу. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до положень ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений законом строк. З огляду на ст.651 ЦК України, договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим договором друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], позивачу по справі, на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 13, 30 га, яка знаходиться на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.12.1998 року (а.с.11). 11.11.2011 року між [PERSON] та ТОВ "Агропідприємство "Урожайне" було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на десять років. Даний договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Бериславському районні за № 652060004000832 від 11.11.2011 року (а.с.8-9). Згідно з умовами договору оренди земельної ділянки від 11.11.2011 року, нормативна грошова оцінка належної [PERSON] земельної ділянки становить 161 378, 24 грн., орендна плата складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної плати - 4841, 34 грн., орендна плата сплачується в грошовій формі або у вигляді сільгосппродукції чи надання сільськогосподарських послуг на відповідну суму, її обчислення здійснюється з урахуванням індексації, розрахунки здійснюються щорічно після збору врожаю з 31 серпня, але не пізніше 31 грудня кожного поточного року, в її розмір не входить податок на землю та податок з доходів фізичних осіб. Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді у відповідача перед позивачем існує заборгованість по орендній платі за 2013-2015 роки. Виплата орендарем орендної плати за договором є його основним обов'язком, невиконання якого є істотним порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату. Таким чином, невиконанням свого зобов'язання щодо виплати орендної плати відповідачем порушені права та інтереси позивача на отримання доходу у вигляді орендної плати. Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що невиплата ТОВ "Агропідприємство "Урожайне" орендної плати за користування земельної ділянки, що належить позивачу по справі, за 2013-2015 роки є систематичним порушенням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, що в порядку п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є підставою для його розірвання, в зв'язку з чим позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При прийнятті рішення суд враховує правову позицію щодо розірвання договору оренди у разі систематичної несплати орендної плати, викладену в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс 12, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved