Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 30.12.1999 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом - №748. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю, відсутність взаєморозуміння, постійні сварки. Відповідач нехтував сімейними цінностями, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент вони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні їх сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає. На даний час їх син знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач, добровільної участі в утриманні дитини не приймає, не дбає про матеріальне забезпечення сина. Позивач зазначає, що її заробітної плати не вистачає для забезпечення достатнього життєвого рівня сім'ї та утримання сина. З посиланням на викладене, а також на норми ст.ст.104,105,110,112,180,181 СК України, позивач просить суд ухвалити рішення , яким шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1500 гривень щомісячно починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема пояснила суду, що з 2012 року вона з відповідачем по справі спільно не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною розірвання шлюбу є зрада у подружній вірності зі сторони відповідача по справі. Зазначила, що на її прохання відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак, періодичний характер надання відповідачем коштів на утримання дитини її не влаштовує. Вказує на те, що відповідач отримує неоегулярний заробіток, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сімї та за станом здоровя є працездатним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали \~справи, всебічно\~ і повно з'ясувавши\~ всі фактичні\~ обставини,\~ на\~ яких\~ ґрунтується\~ позов,\~ об'єктивно оцінивши\~ докази,\~ які\~ мають\~ справи\~ і вирішення\~ спору\~ \~\~по\~суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 30.12.1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом - №748, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, серії 1-ФМ №072236 від 27.12.2010 року, приєднаним до матеріалів справи/а.с.4/ У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 8/. Як встановлено судом, неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, що стверджується даними довідки №2498 виданою 27.10.2015 року ТзОВ «Підзамок»./а.с.17/ Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2012 року. Майновий спір між сторонами відсутній. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд\~враховує,що\~регулювання\~шлюбно-сімейних\~ правовідносин\~ здійснюється\~ на\~ принципах\~добровільності,\~взаємоповаги,\~взаєморозуміння, а\~держава\~забезпечує\~ принцип\~свободи\~ шлюбу\~та\~принцип\~свободи\~розірвання\~шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є зрада у подружній вірності зі сторони відповідача. Збереження\~шлюбу\~можливе\~на\~паритетних\~засадах,\~на\~почуттях\~взаємної\~любові\~ та\~ поваги,\~ взаємодопомоги\~та\~підтримки,\~тобто\~на\~тому,\~що\~є\~моральною\~основою\~шлюбу,\~а\~позивачка\~не\~ має\~ наміру\~зберегти\~шлюб\~з\~відповідачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Задовольняючи\~позовні\~вимоги\~в\~ частині \~розірвання\~шлюбу,\~суд\~ виходить\~з\~того,\~що \~добровільність\~шлюбу\~-\~одна\~з\~основних\~його\~засад.\~Шлюб\~-\~це\~сімейний\~союз,\~ при\~цьому\~ слово\~ „сімейний"\~засвідчує,\~що\~шлюб\~створює\~сім'ю,\~а\~слово\~„союз",\~підкреслює\~договірну\~природу\~шлюбу,\~яка\~зумовлює\~його\~добровільний\~характер.\~ Згідно\~ст.\~56\~ч.3\~СК\~України\~кожен\~із\~подружжя\~має\~право\~припинити\~шлюбні\~відносини,\~а\~ч.4\~цієї\~ж\~статті\~передбає,\~що\~примушування\~до\~збереження\~шлюбних\~відносин\~є\~порушенням\~ права дружини,\~ чоловіка\~на\~особисту\~свободу\~і\~може\~мати\~наслідки,\~встановлені\~законом. Обґрунтованими є і вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO]. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України не виконує. Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2016 рік затверджено на 2016 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1167 гривень ; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1455 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України , зокрема відповідач працює на сезонних роботах, має нерегулярний, мінливий дохід, як стверджено позивачем в судовому засіданні відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, за станом здоров'я спроможний платити аліменти на утримання дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 1200 ( одна тисяча двісті) гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, може покласти відповідача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 12.10.2015 року аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Таким чином, враховуючи\~\~матеріальне\~\~становище сторін, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів, підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", то із [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial