Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У березні 2020 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Гаврилов Є.Ю. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 09 січня 2018 р. між ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" правонаступником якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №1882369615 згідно якого банк надав [PERSON] , а останній отримав суму кредиту у розмірі - 21230,00 гривень строком на 36 місяців, зі сплатою 11,99% річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 24.12.2020 року. 26.06.2019 року між ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення права вимоги №20190626, за яким право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору було відступлене на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». На виконання умов договору про відступлення права вимоги №20190626, на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Однак, взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. [PERSON] порушував терміни погашення суми кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Письмову вимогу ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору, відповідачем залишено без задоволення. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача , а саме з 26.06.2019 року позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 26.06.2019 року перед позивачем по кредитному договору №1882369615 від 09 січня 2018 р. становить 47880,81 грн., з яких: 21230,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3726,30 грн. - сума заборгованості за відсотками; 13361,44 грн., - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 9563,07 грн. - сума заборгованості за пенею, яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Однак від нього на адресу надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що буде погашати борг. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши вступне слово відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 09 січня 2018 р. між ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" правонаступником якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №1882369615 шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" , на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься його підпис про ознайомлення з цими умовами. Відповідно до укладеного з відповідачем договору ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" надав [PERSON] , а останній отримав суму кредиту у розмірі - 21230,00 гривень строком на 36 місяців, зі сплатою 11,99% річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 24.12.2020 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати відсотків, що стверджується кредитним договором №1882369615 від 09.01.2018 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У вказаній заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився і згідний з Умовами отримання кредитів від ТОВ « ФК ЦФР». Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із паспортом кредиту та з Умовами отримання кредитів від ТОВ « ФК ЦФР» складає між ним та ТОВ « ФК ЦФР» кредитний договір. Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримав кошти від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Судом встановлено, що 26.06.2019 року між ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення права вимоги №20190626, за яким право вимоги по вищезазначеному Кредитному договору було відступлене на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основним договором, копія якого приєднана до матеріалів справи. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги №20190626 від 26.06.2019 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 47880,81 грн. Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення права вимоги, права Вимоги переходять до ТОВ "ФК "ЄАПБ" з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФК "ЦФР" умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення права Вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п. 3.1. Договору відступлення права вимоги, ТОВ "ФК "ЦФР" гарантує, що йому належить право Вимоги за Портфелем заборгованості до боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ від імені ТОВ "ФК "ЦФР" направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ". Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, як стверджує позивач, у порушення умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по погашенню кредиту та відсотків, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 26.06.2019 року перед позивачем по кредитному договору №1882369615 від 09 січня 2018 р. становить 47880,81 грн., з яких: 21230,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3726,30 грн. - сума заборгованості за відсотками; 13361,44 грн., - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 9563,07 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, підписання кредитного догоовру свідчить про те, що відповідачу всі умови цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом. За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору №1882369615 від 09 січня 2018 року сторони погодили строки та розміри погашення кредитів та виплати відсотків. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов`язання. Непогашення відповідачем заборгованості перед позивачем за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Отже, правовідносини між сторонами кредитного договору не припинені , що не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права вимагати від боржника повернення кредитних коштів , оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Тобто, відсотки є платою за користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно кредитного договору №1882369615 від 09.01.2018 року заборгованості в розмірі 47880,81 гривень є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ними судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за позовні вимоги.

Outcome: approved