Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

До суду звернулась заявниця з заявою ( з уточненням) про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, її [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилась [INFO] у місті Гірське Ворошиловградської області і постійно проживала на території України з моменту народження до 1985 року зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] з 1985 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] . Паспорт громадянина України вона не отримувала внаслідок особистої необізнаності. Заявниця зазначає, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання паспорта громадянина України. За викладених обставин, заявниця в поданій заяві просить суд встановити факт, що вона [PERSON] , яка народилась [INFO] у м.Гірське Ворошиловградської області, УРСР, постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявниця до початку судового розгляду надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала свої вимоги, просила задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи за довіреністю - начальник Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, надав письмові пояснення по даній справі, в яких заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на недостатність доказів щодо заявленого факту та на деякі протиріччя у наданих документах заявницею, стосовно того, що свідки, які підтвердують факт постійного проживання заявниці за конкретною адресою самі зареєстровані за цією адресою пізніше 1991 року, а також, що заявниця надала два Акти з місця проживання і тому вона не могла проживати за двома адресами одночасно.. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Предметом поданої заяви є вирішення питання встановлення факту, що має юридичне значення для заявника з приводу отримання паспорта громадянина України. Вирішення зазначених питань регулюється положеннями ЦПК України та положеннями Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року. Також, при розгляді даної заяви, суд вважає необхідним застосувати положення законодавства про громадянство України. У відповідностідо ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік видів фактів, що має юридичне значення і розглядається судом, встановлений ч.1 ст.315 ЦПК України, до яких не відноситься факт, який просить встановити заявник. При тім, ч.2 ст.315 ЦПК України, встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Пунктом 1 Постанови ПленумуВерховного судуУкраїни "Просудову практику в справах про встановленняфактів, що мають юридичне значення" № 5від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглдаються справи про встановлення фактів, якщо : - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно положень ст.294 ЦПК України - справи окремого првадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. А так, враховуючи визначені правові підстави, суд зазначає. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. З Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у м.Гірське Ворошиловградської (Луганської) області, УССР, що підтверджується копією свідоцтва про народження на російській мові (а.с.6). Згідно копії поквартирної картки (на російській мові) [PERSON] дійсно проживала в [ADDRESS] до 05.11.1985 р. зі своїми батьками ( а.с.5). Із акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Попаснянської міської ради [PERSON] у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] станом на серпень 1991 року і по теперішній час постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] ( а.с.10). Даний Акт складений у присутності свідків та затверджений печаткою Попаснянської міської ради Луганської області. Із Акту, складеного головою вуличного комітету ВЦА м.Золоте та с.Катеринівка також підтверджено, що [PERSON] [INFO] дійсно з 16.01.1987року по 15.05.1992 року за адресою [ADDRESS] . Даний Акт складений у присутності свідків та затверджений печаткою ВЦА м.Золоте та Катеринівка Попаснянського району Луганської області. Аналізуючи пояснення (заперечення) з боку Управління державної міграційної служби України в Луганській області, суд зазначає, що розглядаючи подану заяву, судом вирішується питання про встановлення факту постійного проживання особи в Україні станом на 24 серпня 1991 року, а ні факт проживання особи за кокретною адресою, а тому заперечення з боку зацікавленої особи з приводу наявності двох Актів з місця проживання заявниці та того, що свідки зареєстровані за своїми адресами після 1991 року - суд вважає необгрунтованим, оскільки заперечуючи, представник зацікавленої особи не надав ніяких підтверджень щодо своїх заперечень, або спростовуючих доказів щодо наданих документів з боку заявниці, що є вимогою ст.12,81 ЦПК України щодо доведення заперечень стоною по справі. При тім, суд звертає увагу, що заявниці могла проживати за двома адресами, які вказані у вищедосліджених Актах, оскільки проживання за двома адресами особі не заборонено будь-якими законами України, також заявниця на має будь-яких обмежень щодо свого проживання , оскільки не має зареєстованого місця проживання, не має відповідних документів, а м.Золоте Луганської області (місце проживання батьків заявниці) та м.Попасна Луганської області це територія України і з боку зацікавленої особи факт проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року не спростований. Також, суд звератє увагу, що саме Акт депутатського обстеження є документом певної форми , що підтверджує здійснення депутатських повноважень в межах ЗУ України "Про статус депутатів місцевих рад" і тому заперечення з приводу того, що Акт депутатського остеження не може підтверджувати відповідний факт , з боку зацікавленої особи також є необгрунтованим. Натомість з боку заявниці надано докази, що відповідють вимогам ст.76-80 ЦПК України та підтверджують заявлені нею вимоги і не спростовані з боку зацікаленої особи. Розглядаючи дану заяву, суд також враховує наступні правові положення. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема: постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону Україні «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання н території України в певний час. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів н підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 199 року. У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від ни залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. А так, встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявниці для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України, тобто для створення умов здійснення заявником собистих немайнових прав, що відповідає вимогам ст.293,315 ЦПК України та є підставою для задоволення поданої заяви.

Outcome: approved