Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, в розмірі 4278,77грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 31.01.2017 р. на перехресті вул. В. Кільцева та вул. Газопровідна в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Субару» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2017 подія сталася з вини відповідача. Автомобіль «Тойота» отримав механічні пошкодження в наслідок ДТП. Зазначений транспортний засіб був застрахований в позивача на підставі договору добровільного о страхування транспортного засобу від 03.03.2016. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. На виконання умов договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 107 578 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» на підставі полісу № [NUMBER] . Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області з ПрАТ «СК «Галицька» на користь позивача стягнуто відшкодування шкоди в розмірі 100 000 грн. Відповідачем в позасудовому порядку відшкодовано позивачу кошти в розмірі 3 300 грн. Проте невідшкодованими залишаються фактичні витрати позивача із виплати страхового відшкодування в розмірі 4 278, 77 грн. На підставі вказаного, позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1194 ЦК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києві від 03.02.2020 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 31.01.2017 на перехресті вул. В.Кільцева та вул. Газопровідна в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Субару» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2017 року подія сталася з вини відповідача, якого притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок зазначеного ДТП транспортний засіб «Тойота» д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження, що підтверджується довідкою № [NUMBER] про ДТП, а також Актом огляду колісного транспортного засобу від 06.02.2017 р.. На момент ДТП транспортний засіб «Тойота» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в позивача на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 03.03.2016 р. №0300.003346.00100. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 31.01.2017 до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування звернулась потерпіла особа. У відповідності до звіту №7501 від 14.02.2017 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] після ДТП становить 123 8765, 25 грн. Розмір страхового відшкодування, відповідно до умов Договору страхування був визначений позивачем на підставі рахунку СТО, а саме рахунку № 1184 від 08.02.2017 р. На підставі страхового акту № СА0300.006334.0100 від 27.03.2017 р., виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, позивач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 107 578, 77 грн. шляхом перерахування на рахунок СТО - ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 508 від 29.03.2017 р. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. На підставі вказаного позивач набув право вимоги до відповідача. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність відповідача станом на день ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» на підставі полісу АЕ/8205712. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2017 з ПрАТ «СК «Галицька» на користь позивача стягнуто страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. Вбачається, що зазначеної страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, яка склала 107 578, 77 грн. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вказане позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди (107 578,77 грн.) та страховим відшкодуванням, стягнутим за рішенням суду з ПрАТ «СК «Галицька» (100 000 грн), враховуючи добровільне відшкодування [PERSON] збитків в загальному розмірі 3300 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 4 278,77 грн. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved