Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

ПАТ Банк "ТРАСТ" звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банк "ТРАСТ", який в подальшому змінив назву на ПАТ Банк "ТРАСТ" та став правонаступником всіх прав та зобовязань ВАТ Банк "ТРАСТ", та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Кредитну угоду № 450 від 21.07.2008 року. На підставі вказаної кредитної угоди 21.07.2008 року між ВАТ Банк "ТРАСТ" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № S111.0004102.450 від 21.07.2008 року, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 120\~000,00 доларів США зі сплатою 16,00% відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 22 липня 2013 року. 17.11.2010 року додатковою угодою №1 до кредитної угоди № 450 від 21.07.2008 року продовжено строк користування кредтом ще на 24 місяці. Також, 17.11.2010 року додатковим договором №1 про внесення змін до договору про надання траншу № S111.0004102.450 від 21.07.2008 року пункт 1.1. кредитного договору викладено в новій редакції, чим змінений кінцевий термін повернення кредиту з 22.07.2013 на 17.07.2015 року. 31.03.2014 року додатковим договором №2 про внесення змін до договору про надання траншу № S111.0004102.450 від 21.07.2008 року, між позивачем та ФОП [PERSON] дійдено згоди, що відсоткова ставка: починаючи з 31.03.2014 року по 09.03.2015 року включно дорівнює 0,01% річних; починаючи з 10.03.2015 року до закінчення строку дії кредитного договору встановлюється відсоткова ставка в розмірі 16% річних. 28.07.2014 року Додаток №1 до кредитного договору викладено в новій редакції. Позивач посилається на те, що він виконав свої зобовязання за кредитним договором, видавши кошти відповідачу фізичній особі-підприємцю [PERSON] в розмірі 120\~000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань фізичної особи-підприємця [PERSON] перед позивачем за кредитним договором було укладено договір поруки 450-G-1 від 21.07.2008 року з [PERSON], згідно якого [PERSON] поручився перед позивачем за виконання фізичною особою-підприємцем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. У разі порушення фізичною особою-підприємцем [PERSON] зобовязань, що випливають з кредитного договору, поручитель разом з боржником відповідає перед позивачем як солідарні боржники. В порушення умов договору відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 14.04.2015 року сума заборгованості за кредитом складає 63 718,84 доларів США, що є еквівалентом 1\~458 016 грн. 61 коп., з яких 53\~498,90 доларів США, що є еквівалентом 1\~224\~163,60 грн. кредитна заборгованість; 3\~086,13 доларів США, що є еквівалентом 70\~616,93 грн. прострочена заборгованість по процентам; 7133,81 доларів США, що є еквівалентом 163\~236,08 грн. - пеня. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1\~458\~016,61 грн. та понесені витрати по справі - судовий збір в розмірі 3\~654 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його необгрунтованість. Вислухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересі передбачені ч.2 ст. 16 ЦК України. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати про центів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч.2 цієї статті - розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.3 - фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.2, 3 цієї статті - порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ч.2, 3 ст. 554 ЦК України - поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 21.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банк "ТРАСТ", який в подальшому змінив назву на ПАТ Банк "ТРАСТ" та став правонаступником всіх прав та зобовязань ВАТ Банк "ТРАСТ", та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Кредитну угоду № 450 від 21.07.2008 року. Відповідно до п.1.1. кредитної угоди кредитор на умовах цієї угоди та договорів про відкриття кредитної лінії, договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, договорів про відкриття акредитиву, договорів про надання гарантій надає клієнту кредитні кошти у межах строку, що становить 60 місяців з дати укладання цієї угоди, та в загальному розмірі, що визначений п. 1.2. цієї угоди та на умовах, передбачених статтею 2 цієї угоди. Відповідно до п.1.2. кредитної угоди, на підставі укладених між сторонами відповідних договорів, кредитор може надати кредитні продукти: відкрити клієнту кредитну лінію та акредитив, надати гарантію, овердрафт та транш. Сторони домовились, що загальний розмір кредитних продуктів за договорами в межах цієї угоди не повинен перевищувати 195 000,00 доларів США 00 центів. На підставі вказаної кредитної угоди 21.07.2008 року між ВАТ Банк "ТРАСТ" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № S111.0004102.450 від 21.07.2008 року, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 120\~000,00 доларів США зі сплатою 16,00% відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 22 липня 2013 року. Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору, погашення кредиту та нарахованих відсотків за кредитним договором повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного графіком числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. 17.11.2010 року додатковою угодою №1 до кредитної угоди № 450 від 21.07.2008 року продовжено строк користування кредитом ще на 24 місяці. Вказаною додатковою угодою №1 від 17.11.2010 року пункт 1.1. кредитної угоди викладено в новій редакції: "1.1. кредитор на умовах цієї угоди та договорів про відкриття кредитної лінії, договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, договорів про відкриття акредитиву, договорів про надання гарантій надає клієнту кредитні кошти у межах строку, що становить 84 місяці з дати укладання цієї угоди, та в загальному розмірі, що визначений п.1.2. цієї угоди, та на умовах, передбачених статтею 2 цієї угоди. В межах загальному розміру кредитних коштів та в межах строку, визначеного абзацом 1 цього пункту після повернення наданого клієнту кредитного продукту чи його частин, банк може здійснювати подальше кредитування клієнта". Також, 17.11.2010 року додатковим договором №1 про внесення змін до договору про надання траншу № S111.0004102.450 від 21.07.2008 року пункт 1.1. кредитного договору викладено в новій редакції, чим змінений кінцевий термін повернення кредиту з 22.07.2013 на 17.07.2015 року. 31.03.2014 року додатковим договором №2 про внесення змін до договору про надання траншу № S111.0004102.450 від 21.07.2008 року, між позивачем та ФОП [PERSON] дійдено згоди, що відсоткова ставка: починаючи з 31.03.2014 року по 09.03.2015 року включно дорівнює 0,01% річних; починаючи з 10.03.2015 року до закінчення строку дії кредитного договору встановлюється відсоткова ставка в розмірі 16% річних. 28.07.2014 року Додаток №1 до кредитного договору викладено в новій редакції. З метою забезпечення виконання зобовязань фізичної особи-підприємця [PERSON] перед позивачем за кредитним договором було укладено договір поруки 450-G-1 від 21.07.2008 року з [PERSON], згідно якого [PERSON] поручився перед позивачем за виконання фізичною особою-підприємцем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. У разі порушення фізичною особою-підприємцем [PERSON] зобовязань, що випливають з кредитного договору, поручитель разом з боржником відповідає перед позивачем як солідарні боржники. Відповідно до п.2.1. договору поруки сторони договору домовилися, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов"язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених у кредитному договорі. Відповідно до п.3.1. договору поруки сторони цього договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов"язань по кредитному договору , поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви. Додатковим договором №1 про внесення змін до договору поруки № 450 від 21.07.2008 року засвідчено ознайомлення та згоду відповідача [PERSON] зі змінами кредитної угоди та кредитного договору. Підписанням повідомлення вих. № 136 від 31.03.2014 року та додаткового договору №2 від 31.03.2014 року про внесення змін до договору поруки [PERSON] засвідчено ознайомлення та його згоду зі змінами кредитного договору. Відповідно до п.3.4. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов"язань з погашення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно умов цього договору позичальник зобов"язаний сплатити на користь крежитора пеню. За домовленістю сторін пеня встановлюється в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов"язань за кожен день прострочення. Якщо сума пені, розрахована згідно умов цього пункту договору, буде меншою 15 грн., сума пені автоматично вважається такою, що становить 15 грн. за кожний день прострочення виконання зобов"язань. Встановлено, що банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, видавши кошти відповідачу фізичній особі-підприємцю [PERSON] в розмірі 120\~000,00 доларів США, що підтверджується матеріалами справи. Разом з цим, в порушення умов договору відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує. В зв"язку з чим 04.02.2015 року, 10.04.2015 року позивачем направлено відповідачам вимоги № 298, 299 від 17.12.2014 року про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ним, що підтверджується копіями вказаних вимог, проте вимоги виконані відповідачами не були. Таким чином, в результаті неналежного виконання позичальником умов кредитного договору станом на 14.04.2015 року сума заборгованості за кредитом складає 63 718,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.04.2015 року становить 1\~458 016 грн. 61 коп. (за курсом 1 долар дорівнює 22,882033 грн.), з яких 53\~498,90 доларів США, що є еквівалентом 1\~224\~163,60 грн. кредитна заборгованість; 3\~086,13 доларів США, що є еквівалентом 70\~616,93 грн. прострочена заборгованість по процентам; 7133,81 доларів США, що є еквівалентом 163\~236,08 грн. - пеня. Будь-яких доказів в спростування вимог позивача відповідачами суду не надано. В судовому засіданні представник [PERSON] посилався на те, що на даний час в Бабушкінському ВДВС знаходиться виконавче провадження про виконання виконавчого напису від 12.02.2015 року № 129, який видано приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 450 від 21.07.2008 року, де стягувачем є ПАТ Банк "ТРАСТ", а боржником [PERSON], в рамках виконання якого описане та арештоване майно відповідача. разом з цим, зазначені доводи не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки спосіб захисту своїх прав позивач вибирає самостійно на свій розсуд та у відповідності до вимог чинного законодавства, крім того, відповідачами не надано доказів того, що вище зазначена сума заборгованості на час розгляду справи є меншою, або відсутня, в тому числі за рахунок виконання виконавчого напису, або з будь-яких інших підстав. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 грн. в рівних частинах з кожного. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved