Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

14 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що в [ADDRESS], власником якого в рівних частинах по 1/2 були нині покійні [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON] За життя жоден з подружжя [PERSON] заповіту не складав, спадкоємців після їх смерті немає. Після смерті [PERSON] та [PERSON] у вказаному вище будинку залишилась проживати [PERSON], яка з 29 грудня 1999 року була зареєстрована у вказаному вище спірному домоволодінні. Посилаючись на викладене, а також на те, що з 2000 року вона постійно, відкритто та добросовісно проживає та користується житловим будинком з надвірними будівлями, розташованими в [ADDRESS], разом з покійною сестрою [PERSON] здійнила в ньому капітальний ремонт, провела газифікацію будинку, підвела водопостачання, проводить оплату комунальних послуг, а тому просила визнати за нею право власності на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями в порядку набувальної давності. В судовому засіданні [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи. Заслухавши позивачку [PERSON], її представника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в [ADDRESS], яке раніше значилось за № 5, що підтверджується довідкою Білопільської міської ради від 28 квітня 2015 року (а.с. 36, 58, 66). Зазначене вище домоволодіння в КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" філіал "Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця" зареєстроване в рівних частинах по 1/2 за нині покійними [PERSON] на підставі договору дарування від 10 жовтня 1973 року та [PERSON] на підставі договору дарування від 19 червня 1992 року (а.с. 9-12, 36). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON], що також підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 6). Як вбачається з наданого Білопільською державною нотаріальною конторою листа від 18 квітня 2015 року № 383/01-16 спадкові справа після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились (а.с. 54). Також судом встановлено, що, починаючи з 29 грудня 1999 року і по час звернення з позовом до суду, у спірному будинку по [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON], позивачка у справі, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті [PERSON], а також копією будинкової книги та довідкою Білопільського РС УДМС (а.с. 4-5, 13-30, 57). Згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З огляду на викладене, оскільки відомості про правонаступників після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні, тому суд вважає, що Білопільська міська рада є належним відповідачем по справі. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 20 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набуте як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжувала відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, за рішенням суду набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В силу п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила вказаної статті поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Набувальна давність за вказаною нормою поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. За змістом ст. 344 ЦК України однією з обов'язкових ознак, яка є необхідною для набуття права власності на річ за набувальною давністю, є те, що володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у звязку з якими виникло таке володіння, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття ним майна. Спосіб набуття права власності базується на сукупності обставин - тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном, як своїм власним. Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка [PERSON] зазначила суду, що вона з 1999 року постійно, відкритто та добросовісно проживає та користується житловим будинком з надвірними будівлями, розташованими в [ADDRESS]. У вказаному будинку вона проживала розом зі своєю сестрою [PERSON], яка померла [INFO], та братами [PERSON] та [PERSON], була у гарних відносинах з померлим подружжям [PERSON], з якими проживали однією сім'єю (а.с. 40, 66). Після смерті [PERSON] та [PERSON] позивачка здійснила їх поховання (а.с. 41). Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що вона разом з покійною сестрою [PERSON] здійснила в ньому капітальний ремонт, здійснила газифікацію будинку, підвела водопостачання та здійснює оплату комунальних послуг. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Тобто спосіб набуття права власності базується на сукупності обставин - тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном, як своїм власним. Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. На підтвердження вказаних вище обставин позивачкою надано робочий проект газопостачання житлового будинку [ADDRESS], довідки з Білопільського цеху газового господарства, ВП "Сумське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" та Сумського РВ "Енергозбут" про те, що вона є абонентом по сплаті послуг по газопостачанню, водопостачанню та оплати послуг за електроенергію (а.с. 42-46, 67-69). Також позивачкою надано довідку депутата міської ради виборчого округу № 3 від 28 квітня 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в будинку [ADDRESS] з 1999 року (а.с. 66). Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 334 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка добросовісно, безперервно і відкрито володіє будинком на протязі більше 10 років, здійнила у будинку капітальний ремонт, провела газифікацію будинку, підвела водопостачання, здійснює оплату за комунальні послуги. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку набувальної давності право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Сумська область, [ADDRESS]. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved