Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

10.07.2020 року ФГ "Багата Нива" звернулося до суду з позовом до ФГ "Горощук О.В.", [PERSON] , головного спеціаліста, державного реєстратора відділу центру надання адміністративних послуг Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області Лісковець К.О. про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що 01.11.2010 року між [PERSON] та ФГ "Багата Нива" укладено договір оренди землі площею 7,99 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Єланецької селищної ради Миколаївської області, строком на 15 років. Вказаний договір оренди землі було зареєстровано у Єланецькому реєстраційному округу (офісі) МРФ ДП "Центр ДЗК" 15.12.2010 року за № 041001400661. 18.05.2020 року ФГ "Багата Нива" дізналося, що існує договір оренди на спірну земельну ділянку між [PERSON] та ФГ «Горощук О.В.», який укладено 12.12.2007 року. Вказаний договір зареєстровано у Єланецькому реєстраційному округу (офісі) МРФ ДП "Центр ДЗК" 12.12.2007 року за № 0407014001061 та повторно зареєстрований 13.01.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 35010192. Проте, 28.10.2008 року між [PERSON] та ФГ «Горощук О.В.» була укладена угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. Договір оренди землі від 12.12.2007 року було розірвано, знято з реєстрації 30.01.2009 року, що підтверджується відміткою та печаткою реєстраційної служби, які містяться на оригіналі даної угоди долученої до матеріалів справи. Посилаючись на викладене вважає, що спірний договір суперечить вимогам цивільного законодавства і порушує його права як орендаря, а тому просив визнати недійсним договір оренди землі від 12.12.2007 року, укладений між [PERSON] та ФГ «Горощук О.В.» щодо земельної ділянки площею 7,99 га, яка розташована в межах Єланецької селищної ради Миколаївської області та скасувати його державну реєстрацію. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 02.09.2020 року провадження по даній цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Головний спеціаліст, державний реєстратор відділу центру надання адміністративних послуг Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області Лісковець К.О. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про слухання справи. Вислухавши представника позивача, відповідачку, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 вищевказаного закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] була власником земельної ділянки загальною площею 7,99 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Єланецької селищної ради Миколаївської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 303540, виданого 24.12.2012 року Єланецькою райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 482305501000913 на право власності, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності: 35007517. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП: 2005643748230. (а. с. 22, 60). 12.12.2007 року між [PERSON] та ФГ «Горощук О.В. в особі голови [PERSON] укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки. Згідно п. п. 1, 2, 8 вказаного договору у строкове платне користування строком на 15 років передалася земельна ділянка площею 7,99 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Єланецької селищної ради Миколаївської області. Кадастровий номер земельної ділянки в договорі оренди не зазначено. Пунктом 42 вказаного договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а. с. 23-25, 56-58). 12.12.2007 року вищезазначений договір оренди землі зареєстровано у Єланецькому реєстраційному окрузі (офісі) Миколаївської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №0407014001061 (а. с. 25, 58). За актом приймання-передачі земельної ділянки в користування на умовах оренди від 12.12.2007 року вищевказана земельна ділянка передана ФГ «Горощук О.В.» голова ф/г [PERSON] . Акт підписано орендодавцем та представником орендаря. (а. с. 59). Крім того, 13.01.2020 року проведено державну реєстрацію іншого речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823055000:01:000:0344 площею 7,985 га належної [PERSON] за ФГ «Горощук О.В.» на підставі вищевказаного договору від 12.12.2007 року (а.с. 61). До того ж, із матеріалів справи слідує, що 01.11.2010 року між [PERSON] та ФГ "Багата Нива", в особі [PERSON] , укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки. Відповідно до умов договору [PERSON] надає, а ФГ «Багата Нива» в особі [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 7,99 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Єланецької селищної ради Миколаївської області, нормативна грошова оцінка якої складає 86646,75 грн., строк дії договору 15 років, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки № б/н від 01.11.2010 року (а. с. 10-12). 15.12.2010 року вищезазначений договір оренди землі зареєстровано у Єланецькому реєстраційному окрузі (офісі) Миколаївської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №041001400661 (а. с. 12). Частиною 4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. У відповідності до вимог ст.ст. 13, 14, 16, 19 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно роз`яснення Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами" встановлено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01 січня 2013 року. Відповідно до вимог ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Згідно вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч 1-3, 5,6 ст.203 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Єланецької селищної ради Миколаївської області площею 7,99 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 303540, виданого 24.12.2012 року. (а. с. 22, 60). [INFO] [PERSON] померла. 06.03.2020 року відповідачка [PERSON] , яка є донькою померлої, успадкувала належну [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 4823055000:01:000:0344, місце розташування: Миколаївська область, Єланецький район, Єланецька селищна рада, площею 7,9850 га, з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 22, 60). Як встановлено в судовому засіданні ФГ «Горощук О.В.» з 2007 року по даний час користується земельною ділянкою належною [PERSON] і сплачував орендну плату до 2014 року [PERSON] , а з 2014 року по даний час відповідачці [PERSON] . В долучених до матеріалів справи довідці ФГ «Багата Нива» та відомостях про виплату грошей за 2011-2019 роки про нарахування та виплату орендної плати [PERSON] за договором від 01.11.2010 року (а.с. 13-21) є суттєві протиріччя. Так, незважаючи на те, що [PERSON] померла в 2014 році, за інформацією ФГ "Багата Нива" вона продовжувала до 2019 року отримувати орендну плату. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечувала отримання нею від позивача коштів за оренду землі після смерті матері, а також отримання матір`ю до смерті орендної плати від ФГ "Багата Нива". Також пояснила, що земельною ділянкою належною [PERSON] на протязі дії договору оренди землі від 12.12.2007 року користувався її син [PERSON] , який є головою ФГ «Горощук О.В.» і він же кожного року сплачував орендну плату до 2014 року матері, а після її смерті їй. Угоду від 28.10.2008 року про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки (а.с. 26) долучену позивачем до матеріалів справи із зазначенням, що її знято з реєстрації 30.01.2009 року суд не приймає до уваги, оскільки її реєстрація не проведена в установленому законом порядку. Так, із відповіді за вих. № 124/102-20 від 26.08.2020 року начальника відділу в Єланецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області слідує, що згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі наявних у відділі, відсутня інформація щодо реєстрації угоди від 28.10.2008 року про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки між ФГ "Горощук О.В." та [PERSON] (а. с. 66). Крім того, представником відповідача [PERSON] до Єланецького відділення поліції подано заяву про те, що ФГ «Багата Нива» було підроблено угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. По вказаній заяві 26.08.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Розпочато досудове розслідування (а. с. 67). Для спростування інформації про існування угоди від 28.10.2008 року про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки представником позивача заявлено клопотання про виклик свідків [PERSON] та голови ФГ «Багата Нива» [PERSON] . Проте, в судове засідання для дачі пояснень вказані особи не з`явилися. Таким чином, судом встановлено, що з 12.12.2007 року, тобто з моменту державної реєстрації, діяв договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ФГ "Горощук О.В." на земельну ділянку площею 7,99 га належну [PERSON] , що підтверджується копією витягу з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Строк дії договору оренди землі від 12.12.2007 року, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно, не був припинений та не розірваний (а.с. 63-64). Нормами статтей 125, 126 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналізуючи норми зазначених статтей, суд приходить до висновку, що право користування земельною ділянкою орендар набуває з моменту здійснення державної реєстрації права на оренду, тобто з дати реєстрації. З метою захисту права на оренду власника або користувача, відповідно до ст.10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому порядку до 1 січня 2013р., обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійність прямо не встановлена законом ( нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані). Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України, на які позивач посилається у своєму позові, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. За наслідками задоволення такого позову має відбуватися поновлення (захист) майнових прав позивача або ж його інтереси можуть бути реалізовані, внаслідок чого він здатний буде набути прав. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Згідно положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За наведених обставин суд вважає, що позивачем недоведено порушення відповідачами положень ст. ст. 203, 215 ЦК України під час укладення та реєстрації договору оренди землі між [PERSON] та ФГ "Горощук О.В.", які мають наслідком визнання договору недійсним, оскільки вказаний договір оренди землі був укладений та підписаний сторонами, в ньому наявні усі істотні умови, а саме: зазначено об`єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Даний договір набрав чинності і продовжує діяти до теперішнього часу. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним вищевказаного договору оренди землі від 12.12.2007 року та скасування його державної реєстрації необхідно відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed