Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] із вказаним позовом в якому просить суд призначити посмертну судово - почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити запитання, чи належать підписи, виконані у графі напроти прізвища [PERSON], що наявні у технічній документації на передачу у власність гр..[PERSON] земельної ділянки у [ADDRESS], зокрема на ст.53 (протокол обстеження та погодження меж земельної ділянки) на ст.39 (план земельної ділянки, що пропонується до передачі у власність), на ст.19 (виноска земельної ділянки) гр. [PERSON], померлому [INFO]. Визнати незаконними та скасувати рішення Рівненської міської ради №2493 від 08.11.2012 року «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки [ADDRESS]» та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ№539793 від 28.122012 року, виданий [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити повністю. Представник відповідача Рівненської міської ради позов не визнав. Вважає, що рішення ради №2493 від 08.112012р. про передачу безкоштовно у власність земельної ділянки [ADDRESS], прийняте в межах повноважень визначених Законами, зокрема на підставі ЗК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно не може бути визнано незаконним. Також вважає, що доводи на які покликається представник позивача не можуть бути підставою для скасування державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №539793 від 28.122012 року, виданий [PERSON]. Просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], адвокат Рудика С.Ю. позов не визнала, вважає його безпідставним. Надала суду письмове заперечення на позовну заяву в якому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Представник третьої особи - Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення відповідно підтримала позицію представника Рівненської міської ради щодо відмови у задоволенні позову. Залучена судом третя особа [PERSON] для проведення судових дебатів до суду не з»явилась, хоча вимоги позивача в судових засіданнях підтримувала, просила їх задовольнити. Крім того суду пояснила, що у технічній документації на передачу у власність земельної ділянки гр.-ці [PERSON] (яка є її сестрою) стоять не її підписи. Вважає, що виділена земельна ділянка у власність вказаній особі порушує також її права на обслуговування та користування своєї частини будинку. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані ними докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що [PERSON] 16.09.1992р. відповідно до договору дарування об»єкту нерухомого майна подарував дітям, а саме: синові [PERSON] 41/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], та 22.12.1998р. відповідно до договору дарування об»єкту нерухомого майна подарував дочці [PERSON] 16/100, дочці [PERSON] 43/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Ревою Л.Л. 31.08.2012р. Другою Рівненською державною нотаріальною конторою, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна свого батька [PERSON] яке складається з: -41/100 частини житлового будинку з надвірними» будівлями [ADDRESS]. Відповідно до Земельного кодексу України і Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення питань щодо передачі земель комунальної власності у власність чи користування, оренду громадянам та юридичним особам є правом міської ради, як суб»єкта права власності на землю. Зокрема, ч.1 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що рада в межах повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Статтями 12, 116 ЗК України визначають повноваження міських рад у галузі земельних відносин на території міст та розпорядження землями територіальних громад. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Рішенням Рівненської міської ради №2493 від 08.11.2012 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, відповідачу [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 441 м.2 [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного вище рішення ради, [PERSON], отримала державний акт на земельну ділянку площею 0.0441 га. із визначеними межами ділянки та кадастровим номером 5610100000:01:028:0542. Статтею 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Судом встановлено, та не заперечується представником позивача, та третьою особою [PERSON], що ними як співвласниками будинковолодіння [ADDRESS], не виготовлялись документи на земельну ділянку, тобто вони не мають державних актів на свої земельні ділянки. Оцінивши докази, суд вважає, що визначені межі земельної ділянки [PERSON] не порушують прав, свобод чи інтересів [PERSON] та [PERSON] як співвласників будинковолодіння. Доводи позивача ґрунтуються лише на можливому порушенні його прав в користуванні своєї частини земельної ділянки в майбутньому, що не дає підстав для судового захисту. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд відхилив вимогу позивача про призначення по справі посмертної судово - почеркознавчої експертизи. Покликання позивача про неналежне оформлення технічної документації на передачу у власність гр.-ці [PERSON] земельної ділянки в [ADDRESS], не має значення для ухваленя рішеня у цій справі. Як пояснив в судовому засіданні спеціаліст із Управління Держземагенства у м. Рівне Очередько І.М., рішення Рівненської міської ради про виділення у власність вказаної вище земельної ділянки для [PERSON] приймалось на підставі технічної документації КП "Графос". ПП "Земельний простір" виконало ряд підготовчих документів які слугували підставою для прийняття рішення. Державний акт [PERSON] видавався на підставі технічної документації, яка виготовлялась КП "Графос". Тобто, ніякого відношення технічна документація до ПП "Земельний простір" на який посилається позивач, не має. Існує лише певна кількість документів до технічної документації в тому числі протоколи на які вказує представник позивача, які виготовлялись попередньо ПП "Земельний простір". Судом було відмовлено в клопотаннях відповідачів та представника третьої особи - управління земельних відносин про закриття провадження у цій справі з підстав юрисдикції її розгляду в порядку КАС України. Вирішуючи вказаний спір по суті, встановлено, що Рівненська міська рада приймаючи рішенням №2493 від 08.11.2012 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, відповідачу [PERSON], діяла відповідно до закону, при цьому відповідач не здійснював владних управлінських функцій. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання незаконними та скасування рішення Рівненської Рівненської міської ради №2493 від 08.11.2012р. "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки [ADDRESS] та державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №539793 від 28.12.2012р., виданий [PERSON], є безпідставними. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. підлягає віднесенню за його рахунок. На підставі ст.12,116,120,125 ЗК України, ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні",

Outcome: dismissed