Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

13.03.2020 року до Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Вугледарської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] у зв`язку зі смертю якого відкрилась спадщина на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,1742 гектарів та житловий будинок в [ADDRESS] . 03 травня 2019 року державним нотаріусом була заведена спадкова справа та видано свідоцтво про паро на спадщину за яким до позивача перейшло право власності на вказану вище земельну ділянку. Однак державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок з тієї підстави, що договір купівлі-продажу будинку повинен був би нотаріально посвідчений. Позивач зазначає, що при укладенні договору сторони керувались Законом України «Про товарні біржі» згідно ст. 15 якого угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню та угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Оскільки договір був зареєстрований в товарній біржі, бюро технічної інвентаризації, а тому право власності на житлове приміщення було чинним до моменту смерті чоловіка позивача. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті [PERSON] , тому право власності на спірне майно повинно бути визнане за позивачем в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судове засідання 16.10.2020 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, в позовній заяві справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача Вугледарської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що заперечень щодо позовної заяви не має. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS]. З копії свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 27.07.1985 року одружився з [PERSON] . Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». Отже, судом встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON] була дружиною померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається з копії Біржового контракту № 45 (договір купівлі-продажу житлового будинку) від 19 березня 1998 року [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від імені [PERSON] , продала, а [PERSON] придбав житловий будинок за номером [ADDRESS] . Договір зареєстрований в регіональній товарній біржі «Время» 19.03.98 року в реєстрі № 2 під номером 45. З довідки РКП «Мар`їнське БТІ» за № 06-451 від 02.07.2019 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19 березня 1998 року, зареєстрованого Регіональною товарною біржею «Время», реєстр № 2 під № 45. З копії технічного паспорту від 10.06.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] (1907р.) з верандою « а-1 »(1998р); загальна площа будинку складає - 65,9 м2, в тому числі житлова площа - 35,3м2; господарські будівлі та споруди: сарай «Б-1 »(1998р.), сарай «В-1 »(1987р.), гараж «Г-1» (1998р.), сарай «Д-1» (1998р.), сарай «Є-1» (1998р.), навіс «Е-1» (1998р.), альтанка «1-1» (1998р.), льох «П-1» (1907р.), вбиральня «У-1» (1987р.), вигрібна яма «ж» (1998р.), вигрібна яма «з» (1998р.), басейн для збирання води «и» (1998р.), свердловина «к» (1998р.), паркан №1 (2000р.), ворота №2 (2000р.). Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 серпня 2019 року підтверджується, що спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадщина на яку видане дане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1742 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 1423386300:01:001:0173. Копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, дата видачі 14.08.2019 року, підтверджується, що в спадковому реєстрі було здійснено реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець [PERSON] , спадкоємець [PERSON] . Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 222/02-14 від 06 травня 2019 року державним нотаріусом Мар`їнської держконтори Дейнекою Л.А. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] після смерті її чоловіку. Мотивами прийняття вказаного рішення слугувало те, що на думку державного нотаріуса біржовий контракт не є нотаріальнм документом, а відтак не є правовстановлюючим документом на майно [PERSON] . Відповідно до змісту ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті спадкодавця [PERSON] є позивач [PERSON] як його дружина. Судом встановлено, що позивач від спадщини не відмовлялась та навпаки, прийняла спадщину, однак нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину лише відносно земельної ділянки та відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на будинок з підстави непосвідчення в нотаріальному порядку договору, укладеного на товарній біржі. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Положеннями ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (який був чинним на момент укладення біржової угоди щодо спірної квартири) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно із статтею 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Суд зазначає, що на момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири цивільне законодавство хоча й було кодифіковане, однак вказане не виключає наявність відповідних галузевих нормативно-правових актів, які регулювали більш вузьку сферу цивільних правовідносин. До таких нормативно правових актів слід відносини Закон України «Про товарну біржу», статтею 1 якого врегульовано, що діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі. Частина 1 статті 15 Закону України "Про товарну біржу" встановила : біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники є членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Частиною 2 статті 15 Закону України "Про товарну біржу" передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами - договір-купівлі продажу, зареєстрований на біржі, є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок, що відчужується. Суд приходить до висновку, що за договором сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі, угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала стаття 227 ЦК УРСР. Водночас, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Таким чином, оскільки позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадкової маси, нотаріусом було заведено спадкову справу та видано позивачу свідоцтво про право спадщини лише на землю з відмовою у видачі свідоцтва про право власності на будинок, який спадкодавець набув на підставі договору купівлі-продажу, укладеного та зареєстрованого на товарній біржі, суд приходить до висновку, що спадкові права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1217 ЦК України, суд

Outcome: approved