Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі Відповідач або ПрАТ "УАСК АСКА") про стягнення страхового відшкодування, пені інфляційних витрат за прострочення виплат страхового відшкодування в рамках матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В позові посилається на те, що 02.02.2019 року о 10-30 год., [PERSON] , керуючи автомобілем Deawoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по а/д Харків-Щербаківка на 23 км., не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, в наслідок чого, допустив зіткнення з автомобілем Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Травмованих не має. Згідно постанови Московського районного суду м. Харків про адміністративне правопорушення, винним в скоєнні пригоди визнано [PERSON] . Пошкоджений транспортний засіб Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] на праві власності та повного господарського віддання належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія забезпеченого транспортного засобу Deawoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до Полісу № АМ/2924627 та умов Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р. із змінами та доповненнями «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), застрахована у Приватному акціонерному товаристві " ПрАТ "УАСК АСКА". З метою отримання страхового відшкодування в наслідок пошкодження автомобіля Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] під час ДТП, Позивач 04.03.2019 р. звернувся до ПрАТ "УАСК АСКА" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надав усі необхідні документи і автомобіль для огляду для визначення матеріальної шкоди. 13.08.2019 р. Позивач звернувся до Відповідача з відповідною заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку ст. 35 Закону). На сьогоднішній день сума страхового відшкодування не виплачена, повідомлення про прийняте рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування на адресу позивача не надходило. Позивач був вимушений звернутися до спеціаліста автотоварознавця, аварійного комісара, оцінювача з метою визначення матеріальної шкоди. 05.03.2020 р. Позивач повідомив Відповідача про час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, однак останні на огляд не з`явилися. відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а тому страхове відшкодування має становити: 81970 грн. 00 коп,- 19704 грн. 63 коп.= 62265 грн. 37 коп. Отже, Відповідач повинний був розраховувати матеріальну шкоду за правилами п.п. 30.1, 30.2, ст. 30 Закону. За проведення товарознавчого дослідження Позивач був вимушений додатково сплатити кошти в розмірі 1500 грн. 00 коп. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, підлягає також стягненню пеня з 12.11.2019 р. по 25.05.2020 в розмірі 7764.52 гри, відсотки річні - 1003.07 грн, інфляційні втрати - 873.26 грн за прострочення виплати страхового відшкодування. На підставі вищевикладеного, просив стягнути із страховика на його користь матеріальний збиток матеріальну шкоду в рамках страхового відшкодування в розмірі 62265 грн. 37 коп., як різницю між вартістю транспортного засобу, реєстраційний номер [NUMBER] до та після дорожньо-транспортної пригоди, пеню в розмірі 7764.52 грн, відсотки річні - 1003.07 грн, інфляційні втрати - 873.26 грн за прострочення виплати страхового відшкодування становить, суму в розмірі 1500 грн. 00 коп. за послуги експерта, судові витрати по оплаті судового збору та правничу допомогу. Відповідачем ПрАТ "УАСК АСКА" було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що 04.03.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення про ДТП потерпілої особи [PERSON] та 13.08.2019 року отримано заяву про страхове відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 02.02.2019 р..по а/д "Харків-Щербаківка" за участю транспортного засобу "Део Ланос'' д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу "Джилі" д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вказана ДТП трапилась внаслідок допущеного порушення Правил подорожнього руху водієм [PERSON] , що підтверджується постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 13.06.2019 року. ПрАТ "УАСК АСКА" визнало випадок страховим, визнало суму страхового відшкодування у розмірі 62 265, 37 грн., та на підставі страхового акту № Г-1187 від 29.11.2019 року виплатило потерпілому частину страхового відшкодування у розмірі 14 082, 14 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7100 від 18.02.2020 року. № 7101 від 30.01.2020 року. Інша частина у розмірі 48 182, 86 грн., буде сплачена потерпілій [PERSON] в найближчий час. Ухвалою судді від 26.05.2020 року прийнято справу до провадження судді Апаллонової Ю.В. та визначено розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання позивач не з`явився, уповноважений представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позов просить суд розглянути справу у його відсутність. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 82 ЦК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 Цивільного кодексу України, - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 02.02.2019 року о 10-30 год., [PERSON] , керуючи автомобілем Deawoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по а/д Харків-Щербаківка на 23 км., не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, в наслідок чого, допустив зіткнення з автомобілем Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Травмованих не має. Вказана ДТП трапилась внаслідок допущеного порушення Правил подорожнього руху водієм [PERSON] . Вказана обставина не оспорюється та визнається сторонами. 04.03.2019 року ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення про ДТП потерпілої особи [PERSON] та 13.08.2019 року отримано заяву про страхове відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 02.02.2019 р..по а/д "Харків-Щербаківка" за участю транспортного засобу "Део Ланос'' д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу "Джилі" д.н. [NUMBER] . ПрАТ "УАСК АСКА" визнало випадок страховим, визнало суму страхового відшкодування у розмірі 62 265, 37 грн., та на підставі страхового акту № Г-1187 від 29.11.2019 року виплатило потерпілому частину страхового відшкодування у розмірі 14 082, 14 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7100 від 18.02.2020 року, № 7101 від 30.01.2020 року. Згідно відзиву ПрАТ «УАСК АСКА» інша частина у розмірі 48 182, 86 грн., буде сплачена потерпілій [PERSON] в найближчий час, однак даних про виплату цієї суми позивачу станом на момент розгляду справи матеріали справи не містять. Отже, відповідачем визнано розмір матеріальних збитків в сумі 62265,37 грн. і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому розмір збитків 62265,37 грн. не підлягає доказуванню. Аналізуючи вищевказані норми матеріального права суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на відшкодування шкоди, що являє собою витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (у розумінні ст. 22 ЦК України), або являє собою збитки, що підлягають відшкодуванню потерпілому/ П. 34.4 ст. 34 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків потерпілими можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Так, Позивач був вимушений звернутися до спеціаліста автотоварознавця, аварійного комісара, оцінювача з метою визначення матеріальної шкоди. 05.03.2020 р. Позивач повідомив Відповідача про час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, однак останні на огляд не з`явилися. Відповідно до висновків Звіту №43/20 від 13.03.2020 р.: матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] , в наслідок пошкодження його при ДТП, становить 81970 грн. 00 коп.; Вартість відновлювального ремонту автомобіля Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 62265 грн. 37 коп.;Дійсна (ринкова) вартість автомобіля Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] до моменту ДТП становить 81970 грн. 00 коп.;Дійсна (ринкова) вартість автомобіля Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП становить 19704 грн. 63 коп. Таким чином, відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а тому страхове відшкодування має становити: 81970 грн. 00 коп,- 19704 грн. 63 коп.= 62265 грн. 37 коп.Де:81970 грн. 00 коп. - вартість транспортного засобу до ДТП.19704 грн. 63 коп. - вартість транспортного засобу після ДТП.62265 грн. 37 коп - вартість транспортного засобу Gelly СК, реєстраційний номер [NUMBER] до та після ДТП. Отже, матеріальна шкода підлягає розрахуванню за правилами п.п. 30.1, 30.2, ст. 30 Закону де чітко передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на вказані обставини, з урахуванням визнання цих обставин відповідачем і не відшкодуванням цих збитків станом на час розгляду справи, вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню у сумі збитків, яка не відшкодована позивачу 62265,37-14082,14 грн.(сплачено згідно платіжних доручень) і стягненню на користь позивача у судовому порядку підлягає 48183,23 грн. За проведення товарознавчого дослідження Позивач сплатив кошти в розмірі 1500 грн. 00 коп., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру №43/20 від 11.03.2020 р., а тому вказані витрати доведені і також підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Що стосується позовних вимог, щодо стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, щодо яких у відзиві відповідачем заперечень не міститься, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] 13.08.2019 року звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказану заяву позивача [PERSON] з додатками страховиком 13.08.2019 року, визнало випадок страховим, визнало суму страхового відшкодування у розмірі 62265,37 грн, що визнано відповідачем у відзиві. Разом із тим, 30.01.2020 року за платіжним дорученням № 7101 перераховано 9082,14 грн, а 18.02.2020 року за платіжним дорученням [PERSON] перераховано 5000,00 грн. (а.с.45)., решту частини відшкодування не виплачено. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, - виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 758/8819/16-ц встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК)». Правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, наприклад у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12 зазначається, що - «законодавство України не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України)». Крім того така ж правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року по справі № 758/8819/16-ц. Щодо позовної вимоги інфляційних втрат, то суд приходить до висновку про те, що з ПрАТ «УАСК АСКА» на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 873,26 грн., виходячи з наступного. Ч.2 ст. 625 ЦК України, встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року, N 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Виходячи із меж заявлених вимог ст. 13 ЦПК України судом розраховується індекс інфляції на суму 62265,37 грн. за період з 12.11.2019 по 30.01.2020 року (30.01.2020 року за платіжним дорученням № 7101 перераховано 9082,14 грн.), за період з 31.01.2020 року по 18.02.2020 року на суму 53183,23 грн та за період з 18.02.2020 по 25.05.2020 року на суму 48183,23 Відповідно до визначеного судом розміру заборгованості відповідача за грошовим зобов`язанням 48183,23 грн. та з урахуванням зменшення боргу, становило до погашення 62265,37 грн., відповідно до платіжних доручень наданих відповідачем, розрахунок інфляційних витрат виглядає наступним чином: листопад 2019 року - січень 2020 року борг 62265,37 грн, листопад 2019 р. - 100.1%, грудень 2019 р. - 99.8%, січень 2020 р. - 100.2%, інфляційні витрати 186,79 грн., січень 2020 року - лютий 2020 року борг 53183,23 грн., лютий 2020 року -травень 2020 року борг 48183,23 грн інфляційні витрати 760,75 грн., а всього 947,54 грн., отже відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, виходячи із меж вимог, стягненню підлягає інфляційне нарахування у розмірі 873,26 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог щодо стягнення трьох відсотків річних, то суд приходить до висновку про те, що з ТОВ «УАСК АСКА» на користь позивача слід стягнути три відсотки річних в сумі 874 грн. 91 коп. виходячи з наступного. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до визначеного судом розміру заборгованості відповідача за грошовим зобов`язанням 48183,23 грн. та з урахуванням зменшення боргу, становило до погашення 62265,37 грн., відповідно до платіжних доручень наданих відповідачем, розрахунок 3% річних за 196 днів виглядає наступним чином: з 12.11.2019 року по 30.01.2020 року на суму боргу 62265,37 за формулою (сума боргу) (процентна ставка)/100% /365 днів становить 408,99 грн. (80днів), з 31.01.2020 по 18.02.2020 на суму боргу 53183,23 становить 82,83 грн.(19 днів), з 19.02.2020 по 25.05.2020 року на суму боргу 48183,23 грн. в межах заявлених вимог становить 383,91 грн. (97 днів)., загалом до стягнення 874,91 грн Щодо пені, то суд приходить до висновку про те, що з ТОВ «УСКА АСКА» на користь позивача слід стягнути пеню в сумі 6943 грн. 49 коп. виходячи з наступного. Згідно пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до визначеного судом розміру заборгованості відповідача за грошовим зобов`язанням, який станом на 25.05.2020 року становить 48183,23 грн. грн.,та з урахуванням зменшення боргу, відповідно до платіжних доручень наданих відповідачем розмір пені за формулою (сума боргу)2(ставка %)/100%/365 днів становить 6943,49 грн, і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Тому в цій частині позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Отже, стягненню на користь позивача підлягає сума збитку 48183,23 грн., витрати на експертне дослідження 1500,00 грн., 873,26 грн інфляційне нарахування, 874,91 грн -3% річних, 6943,49 грн -пеня. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. При поданні позову позивач [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією банку /а.с.1/. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, всі понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, слід стягнути з відповідача пропорційно заявленим та задоволеним до кожного відповідача позовним вимогам виходячи із ціни позову у такому співвідношенні, а саме: з Позивач зазначив у позові ціну позову: 73406,22 грн. Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму: 58374, 89 грн грн., що відповідно складає: 79,52% заявлених позовних вимог. Відповідно підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог наступним чином: 668,60 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial