Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

21.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" , третя особа - [PERSON] , про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона мешкає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 173149926 від 09.07.2019 р. [PERSON] є власником нежитлових приміщень [NUMBER] та [NUMBER] у будинку [ADDRESS] , загальною площею 266,4 кв.м. 06.06.2019 р. ЖКП «Азовжитлокомплекс» була надана відповідь, з якої вбачається, що згідно інформації, отриманої від ККП «Маріупольтепломережа» нарахування за послуги теплопостачання нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] не проводяться з моменту демонтажу опалюючих приладів, орієнтовно з 2016 року. Згідно відповіді № Ка-13979-15 від 23.08.2019 р., з 15.11.2018 р. звернень на адресу ККП «Маріупольтепломережа» з питання відключення теплопостачання в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] не надходило, проте, відповідно до акту обстеження від 03.01.2019 р. ЖКП «Азовжитлокомплекс», на момент обстеження в нежитловому приміщенні за вказаною адресою централізоване опалення відсутнє. Позивач вказує на те, що 06.09.2019 р. вона зверталася до відповідача з проханням направити на адресу магазину « [INFO] », за адресою: [ADDRESS] , теплову інспекцію з метою визначення фактів самовільного (несанкціонованого) від`єднання споживача [PERSON] від теплової мережі теплопостачальної (теплогенеруючої) організації та здійснити перерахунок мешканцям вказаного будинку вартості наданих послуг ККП «Маріупольтепломережа» за період з 20.12.2017 р. (з моменту установки тепломіру на будинок) по теперішній час. 03.01.2019 р. відповідачем було проведено обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , під час якого встановлено, що дозвільних документів на відключення центрального опалення у даному житловому приміщенні на адресу ККП "Маріупольтепломережа" не надходило, опалювальні прилади демонтовані самовільно. Однак, незважаючи на це, відповідач повідомив про те, що законних підстав для перерахунку сум за надання послуг теплопостачання у підприємства не має. З урахуванням наведеного, позивач [PERSON] просить суд зобов`язати відповідача здійснити нарахування за надані послуги [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення [NUMBER] , [NUMBER], в яких розташований магазин «[INFO]», з 20.12.2017 р., а також здійснити перерахунок за надані послуги позивачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 20.12.2017р. 05.11.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на наступне. Положення Цивільного кодексу України не передбачають можливості для одного учасника цивільних відносин зобов`язати іншого вчинити певні дії щодо третьої особи, тобто позивачем неправильно обраний спосіб захисту права. Між ККП «Маріупольтепломережа» та [PERSON] відсутні матеріально-правові відносини, а тому вимоги здійснити нарахування за послуги [PERSON] для нежитлового приміщення магазину « [INFO] » не уявляється можливим. Вказав на те, що нарахування за послуги з теплопостачання у спірний період проводилися відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», згідно яких, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Проте, у 2019 році, згідно рішення сесії Маріупольської міської ради від 05.09.2019 року №7/44-4251, споживачам було проведено коригування раніше зроблених нарахувань за послуги централізованого опалення, в тому числі усім мешканцям будинку [ADDRESS] . Про перерахунок відповідач повідомив позивача листом №Ко-15462-13-1.1.2 від 23.09.2019 р., тому не має законних підстав для перерахунку сум нарахованих за послуги централізованого опалення позивачу. Представник відповідача зазначив, що інформація, надана ЖКП «Азовжитлокомплекс» у своїй відповіді №А-487-1.1/5-6 від 11.05.2019 року, на яку посилається позивач щодо демонтажу опалювальних приладів у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не відповідає дійсності, оскільки у вказаного підприємства відсутні зазначені відомості. А також вказав на те, що ККП «Маріупольтепломережа» є неналежним відповідачем по вказаній справі, оскільки порушення нормативно-правових актів, на які посилається [PERSON] (відключення, демонтаж), відбулось у внутрішньобудинковій мережі багатоквартирного будинку, яка знаходиться у веденні особи, яка надає послуги з утримання будинку та прибудинковій території, а саме: ЖКП «Азовжитлокомплекс», а ККП «Маріупольтепломережа» є лише виконавцем послуг з постачання теплової енергії до будинку. Відповідальність за дотримання нормативно-правових актів та утримання внутрішньобудинкової системи несе виконавець послуг з утримання будинку, а не виконавець послуги з постачання теплової енергії. З урахуванням наведеного, просив відмовити у задоволенні позову. 21.11.2019 року представником позивача було подано відповідь на відзив, згідно якого він зазначає, що позивачем обрано належний спосіб захисту її порушеного права та саме відповідачем повинен бути здійснений перерахунок сум, нарахованих за надання послуг теплопостачання, оскільки з 15.09.2008 року ККП «Маріупольтепломережа» не уклало з [PERSON] договір на постачання теплової енергії, що призвело до завищення нарахованих сум за послуги теплопостачання через неврахування площі 266,4 кв. м., яку займає останній. Вказав на те, що відповідачем не спростована інформація, надана у листі ЖКП «Азовжитлокомплекс» щодо дати демонтажу приладів централізованого опалення у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вважає доводи, викладені у відзиві необґрунтованими та незаконними. 25.08.2020 року відповідачем надані письмові пояснення, з яких вбачається, що в розумінні статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та статті 1 Закону України "Про теплопостачання" [PERSON] не є споживачем, оскільки є власником нежитлового приміщення відключеного від мережі централізованого опалення. По факту відключені від опалення нежитлові приміщення не споживають теплову енергію. Спонукати власників нежитлових приміщень, які фактично не отримують товар (теплову енергію) до укладення договорів купівлі-продажу - неможливо. ККП «Маріупольтепломережа» не має повноважень вимагати від власника нежитлового приміщення [PERSON] відновити систему опалення, тому що не відповідає за порушення, що відбулися у внутрішньобудинкової мережі. Такі повноваження мають співвласники будинку спільно з керуючою організацією, якщо доведуть, що власник нежитлового приміщення [PERSON] порушує їх права. Тільки після підключення відключеного нежитлового приміщення до системи опалення багатоквартирного будинку, ККП «Маріупольтепломережа» вправі вимагати від власника приміщення укладення Договору на відпуск теплової енергії та здійснювати нарахування. Щодо відповідності температурних норм у квартирах мешканців будинку [ADDRESS] зазначив, що 27.11.2019 року на Урядову гарячу лінію надійшло звернення мешканця квартири [NUMBER] даного будинку щодо безпідставно демонтованої [PERSON] системи опалення, що приводить до низької температури в приміщені заявника. На підставі вказаного звернення за адресою заявника були направлені фахівці підприємства для підтвердження даного факту. Проте, заявник представникам ККП «Маріупольтепломережа» та обслуговуючої організації ЖКП «Азовжитлокомплекс» доступ до своєї квартири надати відмовився, тому для заміру температури на підтвердження фактів, вказаних у заяві, була обстежена сусідня квартира [NUMBER] . Згідно Акту перевірки надання послуг з центрального опалення від 06.12.2019 р. встановлено, що температура повітря у квартирі [NUMBER] на момент складання акту становить +24°С, що відповідає санітарним температурним нормам. Тому ККП «Маріупольтепломережа» не є належним відповідачем по справі. 22.10.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду. Позивач [PERSON] в судових засіданнях зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному будинку знаходиться нежитлове приміщення, яке належить [PERSON] . Централізоване опалення нежитлових приміщень було самовільно демонтоване останнім, через що у її квартирі почались проблеми з теплопостачанням. Вказала, що через вищезазначені нежитлові приміщення проходить уся внутрішньобудинкова комунікація, яку неможливо демонтувати, а отже [PERSON] користується послугами теплопостачання. Просила здійснити перерахунок з дати встановлення теплового лічильника, задовольнивши її позов. Представник відповідача вказала, що їх підприємство почало обслуговувати будинок позивача з 2005 року, проте, вже у цей час теплопостачання до нежитлових приміщень, які належать [PERSON] , було припинено. ККП «Маріупольтепломережа» невідомо, хто та коли здійснив демонтаж приладів опалення. Зазначила, що [PERSON] послуги теплопостачання не надаються, договір про надання послуг теплопостачання з ним не укладався, бланки договору йому були направлені, проте, останній їх не отримував, бажання отримувати послуги з теплопостачання не висловлював, тому здійснити йому нарахування за послуги, які фактично не надаються, не уявляється можливим. Додала, що щорічно перед початком опалювального сезону складається акт, балансоутримувач повинен вказати на зміни у внутрішньо будинковій мережі теплопостачання за їх наявності, проте, відповідно вказаних актів ніяких змін з початку обслуговування будинку ККП «Маріупольтепломережа» до теперішнього часу - не відбувалось. Теплопостачання у квартирі позивача відповідає нормам. Нарахування за послуги теплопостачання відбуваються відповідно показів тепломіра, кожному споживачу нараховується відповідна сума за надання послуг згідно площі опалення, про що вказується у квитанціях на оплату послуг. У зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві, а також письмових поясненнях. Третя особа у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини в справі та відповідні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського УМВС України в Донецькій області, 27.12.1997 р. /а. с. 4/. Квартира знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, який приєднано до мережі централізованого теплопостачання, та позивач є споживачем цих послуг. Судом встановлено, що [PERSON] є уповноваженою та відповідальною особою по оплаті житлово-комунальних послуг по централізованому теплопостачанню квартири [ADDRESS] , які надає Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" за особовим рахунком № [NUMBER] , що підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів справи.Площа будинку, яка опалюється становить - 692,74 кв.м /а.с.6-8/ Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 173149926 від 09.07.2019 р. [PERSON] є власником нежилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], приміщення [NUMBER],[NUMBER] , загальною площею 266,4 кв. м, розташованого у багатоквартирному будинку /а.с.11/. Відповідно акту обстеження від 03.01.2019 р., складеного комісією ЖКП «Азовжитлокомплекс», на момент обстеження нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , у вказаному приміщенні проводяться ремонтні роботи, центральне опалення відсутнє, опалювальні прилади демонтовані. Після виконання ремонтних робіт у вказаному нежитловому приміщенні планується підключення альтернативного електричного опалення, проте, на час проведення обстеження у власника вказаного приміщення відсутні дозвільні документи на підключення електричних мереж, а також правовстановлюючі документи на приміщення. Вказані факти підтверджуються також відповіддю ЖКП ««Азовжилкомплекс» № Ко-12-1.4/5-6 від 29.01.2019 р. /а.с.12; а.с.14/. Згідно відповіді ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 06.06.2019 р., 06.06.2019 відбулось комісійне обстеження нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , з метою заміру рівня шуму, вібрації, випромінювання електромагнітного поля, в ході якого було знайдено ряд порушень пожежної безпеки, а також вказано, що згідно інформації, отриманої від ККП «Мариупольтеплосеть», нарахування за послуги теплопостачання до вказаного нежитлового приміщення не проводяться з моменту демонтажу опалювальних приладів, орієнтовно з 2016 року. Стояки централізованого опалення в приміщенні магазину заізольовані /а.с.13/. З відповіді ККП «Маріупольтепломережа» № Ко-13979-13-1.1.2 від 16.08.2019 р. вбачається, що в період з 15.11.2018 р. звернень на адресу ККП «Маріупольтепломережа» з питання відключення теплопостачання в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , не надходило /а.с.17/. 06.09.2019 року [PERSON] на адресу ККП «Маріупольтепломережа» була направлена заява про надання інформації, з якої вбачається, що заявник просить направити на адресу магазин «[INFO]», [ADDRESS] , теплову інспекцію з метою визначення фактів самовільного (несанкціонованого) від`єднання споживача від теплової мережі теплопостачальної (теплогенеруючої) організації; за порушення вимог нормативно-правових актів та/або нормативних документів щодо забезпечення належного технічного стану теплових, тепловикористальних установок та мереж, а також їх експлуатації з боку власника цих приміщень [PERSON] - директора ТОВ «Оренда Груп» чи ФОП [PERSON] , а також здійснити перерахунок мешканцям будинку за надання послуг ККП «Маріупольтепломережа» за період з 20.12.2017 р. (з моменту установки тепломіру на будинок) по теперішній час, направивши обґрунтовані розрахунки на їх адресу /а.с.18/. Відповідно листа ККП «Маріупольтепломережа» №Ко-15462-13-1.1.2 від 23.09.2019 р., питання мешканців будинку щодо перерахунку за надання послуг ККП «Маріупольтепломережа» за період з 20.12.2017 р. (з моменту установки тепломіру на будинок) розглянуто та повідомлено, що нарахування за послуги з теплопостачання проводилися відповідно до пункту 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, тобто згідно з показаннями будинкового приладу обліку теплової енергії пропорційно опалювальної площі квартири, в зв`язку з чим законних підстав для перерахунку у підприємства не має. Крім того, згідно рішення сесії Маріупольської міської ради від 05.09.2019 року №7/44-4251, споживачам мешканцям будинку [ADDRESS] було проведено коригування раніше зроблених нарахувань за послуги централізованого опалення. А також повідомлено про те, що [PERSON] планується направити договір на відпуск теплової енергії /а.с.20,35/ . Згідно розшифровки особового рахунку № [NUMBER] , наданою ККП «Маріупольтепломережа», позивачу у вересні 2019 року був здійснений перерахунок нарахованих сум за послуги теплопостачання, відповідно до якого сума нарахувань зменшена на 2557,60 грн. /а.с.36/. З акту перевірки надання послуг централізованого опалення №290 вбачається, що 03.01.2018 р. було здійснено обстеження квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] , під час якого встановлено, що при зовнішній температурі повітря +2 °С, температура у приміщенні вищевказаної квартири становить +20 °С, що відповідає нормам, встановленим для вказаного типу приміщень, згідно «Правил надання послуг» №630 від 21.07.2005 р. Виміри температури проводилися держповіреним термометром №41632, у відповідності з вимогами Держметстандарту. Вказаний акт підписаний інженером (контролером) теплової інспекції [PERSON] , представником обслуговуючої організації [PERSON] , а також позивачем [PERSON] . Аналогічна інформація щодо відповідності температурного режиму у вищевказаній квартирі зазначена у акті перевірки №328 від 16.01.2019 р., акті перевірки №358 від 31.01.2019 р. /а.с.96,100,101/. Відповідно акту перевірки надання послуг централізованого опалення №326 від 15.01.2019 р. вбачається, що у зазначену дату було здійснено обстеження квартири [PERSON] , під час якого встановлено, що при зовнішній температурі повітря +3 °С, температура у приміщенні її квартири становить +16 °С, що не відповідає нормам, встановленим для вказаного типу приміщень, згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Виміри температури проводилися держповіреним термометром №41632, у відповідності з вимогами Держметстандарту. Проте, при вказаному обстеженні централізованого опалення запірна арматура в колодязі на зворотному трубопроводі була закрита на дев`яносто відсотків. За умови відкритої запірної арматури параметри на вводі в будинок становлять Рп=5,4 кгс/кв.см t=+72 °С; Робо=5,2 кгс/кв.см t=+52 °С /а.с.99/. 27.11.2019 року на Урядову гарячу лінію надійшло звернення [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено, що [PERSON] безпідставно демонтував систему опалення, що приводить до низької температури в приміщені заявника /а.с.87/. Відповідно акту перевірки надання послуг централізованого опалення від 06.12.2019 р., було здійснено обстеження квартири [ADDRESS] , під час якого встановлено, що при зовнішній температурі повітря +5 °С, температура у приміщенні вищевказаної квартири становить +24 °С, що відповідає нормам, встановленим для вказаного типу приміщень, згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Виміри температури проводилися держповіреним термометром № 41632, у відповідності з вимогами Держметстандарту /а.с.88/. Згідно відповіді ККП «Маріупольтепломережа» №613.6/53533 від 05.12.2019 р. на звернення [PERSON] вбачається, що порушення вищезазначених нормативно-правових актів, а саме: самовільне відключення нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] , відбулось у внутрошньобудинковій мережі багатоквартирного будинку, яка знаходиться у введенні особи, яка надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території (балансоутримувача ЖКП Азовжилкомплекс»). В той же час ККП «Маріупольтепломережа» є лише виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку. Таким чином, особа яка повинна вирішувати питання та вчинити дії щодо відновлення централізованого опалення у окремому приміщені багатоквартирного будинку є виконавець послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а саме: ЖКП «Азовжитлокомплекс» /а.с.89/. З акту, складеного майстром Лівобережного району ККП «Маріупольтепломережа» [PERSON], контролером теплової інспекції ККП «Маріупольтепломережа» [PERSON] та представником споживача [PERSON] , вбачається, що 27.02.2018 р. було здійснено обстеження системи централізованого опалення житлового будинку [ADDRESS] , на предмет підключення орендарів. Під час вказаного обстеження встановлено, що у будинку знаходиться масажний салон «[INFO]», власником приміщення є ФОП [PERSON] . Орендар займає частину першого поверху та частину підвалу житлового будинку. На першому поверсі будинкові стояки централізованого опалення візуально відсутні, стіни зашиті пластиком, прилади опалення відсутні. У підвалі будинковий лежак зворотнього трубопроводу за ізольований, прилади опалення відсутні /а.с.102/. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №39 від 30.01.2019 р. встановлено для ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» тарифи на теплову енергію, її виробництво і транспортування, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів (для потреб: населення; бюджетних установ, організацій та інших споживачів; потреб релігійних організацій) /а.с.106/. Відповідно повідомлення ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 16.10.2020 р. на звернення [PERSON] №Л-821-1,1/5-6 від 07.10.2020 р. система центрального опалення будинку [ADDRESS] з верхнім розливом: трубопровід, який подає опалення, розташований на горищі вказаного будинку. Зворотня лінія розташована у підвальному приміщенні будинку. трубопровід Ф2 "(50 мм) довжиною 6 м, який подає опалення, зворотній трубопровід Ф2" (50 мм) довжиною 22 м та стояки централізованого опалення у кількості 11 шт., які зашиті гіпсокартоном, проходять через приміщення [NUMBER],[NUMBER]. Прилади опалення, а також термоізоляція у вказаному приміщенні відсутні. При будівництві будинку опалювальні прилади в приміщеннях [NUMBER],[NUMBER] були встановлені. Документи щодо узгодження демонтажу опалювальних приладів у приміщеннях [NUMBER],[NUMBER] з ЖКП «Азовжитлокомплекс» відсутні. Працівникам підприємства невідомо, ким виконаний демонтаж приладів в приміщеннях [NUMBER],[NUMBER]. 01.08.2007 р. між ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» та ЖКП «Азовжитлокомплекс» був укладений договір №127 на відпуск теплової енергії. 12.07.2020 р. між ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» та ЖКП «Азовжитлокомплекс» була укладена додаткова угода №4 до договору №127 на відпуск теплової енергії від 01.08.2007 р. З копії скріншоту з комп`ютерної бази даних ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» категорії споживачів «населення» вбачається, що станом на 01.10.2005 р. загальна площа об`єкту, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 699,02 кв.м, площа, яка опалюється - 692,54 кв. м; станом на 01.06.2013 р. загальна площа об`єкту, складає 699,10 кв. м, площа, яка опалюється - 692,74 кв. м. Відносини між позивачем та відповідачем регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Законом України "Про захист прав споживачів", «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими КМУ №1198 від 03.10.2007 р.; «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За змістом ст.ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Судом встановлено, що 01.08.2007 р. між ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» та ЖКП «Азовжитлокомплекс» був укладений договір №127 на відпуск теплової енергії. 12.07.2020 р. між ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» та ЖКП «Азовжитлокомплекс» була укладена додаткова угода №4 до договору №127 на відпуск теплової енергії від 01.08.2007 р. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його вимог не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.5.1 договору №127 від 01.08.2007 р. на відпуск теплової енергії, укладеного між ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» та ЖКП «Азовжитлокомплекс» «Енергопостачальна організація» несе відповідальність за подачу теплової енергії до теплового вузла відповідно до температурного графіка і цим договором. Від теплового вузла відповідальним за рівномірний розподіл теплової енергії всередині будинку і забезпечення санітарних норм є «Обслуговуюча організація». Відповідно пункту 5.2 вищезазначеного Договору межею розподілу відповідальності між «Енергопостачальна організацією» і «Обслуговуючою організацією» є зовнішня стіна будівлі. Пунктом 5.5. Договору №127 від 01.08.2007 р. на відпуск теплової енергії передбачено, що «Енергопостачальна організація» не несе матеріальної відповідальності перед «Обслуговуючою організацією» за зниження параметрів або недопоставку теплової енергії, які викликані: форс-мажорними обставинами або ушкодженнями систем теплопостачання не з вини «Енергопостачальної організації»; некваліфікованими діями персоналу «Обслуговуючою організації» або сторонніми особами, які вчинили пошкодження теплопроводів та іншого інженерного обладнання; при обмеженні поставки в системах газо-, водо-, електропостачання; - при тривалому похолоданні, де температура зовнішнього повітря тримається більше 48 годин нижче розрахункової температури для проектування опалення в даній місцевості. Так, відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивач є споживачем житлово-комунальних послуг, в тому числі послуг з теплопостачання. Відповідно «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 р. житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно п.3 ст. 1 ЗУ ««Про житлово-комунальні послуги» внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Зі ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; та 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення; типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (зі змінами) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. Згідно з п.п. 5 та 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг; своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Згідно ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на отримання перерахунку за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненого авансового платежу та показань вузлів обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду. Згідно положень п. п. 33-39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі - акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2 до Правил. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3 до Правил. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. Відповідно до п. 48 вищенаведених Правил, проведення перерахунків розміру плати за послугу з централізованого опалення в разі ненадання її або надання не в повному обсязі, зниження якості, крім випадків, коли надання послуги з централізованого опалення розпочалося пізніше встановленого строку або опалювальний сезон достроково закінчився, а також за наявності перерв у наданні послуг, що перевищують допустимий строк, здійснюється відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від17лютого 2010 р. N 151 (Офіційний вісник України,2010 р., №12,ст. 574),після проведення нарахувань згідно з вимогами пунктів 40-47 цих Правил. Відповідно п. п.2, 3 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором. Дія Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою КМ України за №151 від 17.02.2010 року, поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі споживачі), яким надаються послуги. У разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку. Відповідно до вищезазначеного Порядку температура повітря в житлових приміщеннях (за умови їх утеплення) відповідає діючим нормам і правилам: + 18° C (у наріжних кімнатах: + 20° C). Відхилення показників - це фактична температура в приміщеннях нижча ніж нормативна. Допустимий строк відхилення від показників 12 годин на добу (один раз на місяць). Зменшення плати за надані послуги у разі перевищення допустимого строку відхилення від їх показників проводиться на 5 відсотків плати за період відхилення (протягом усього строку відхилення) за кожний градус відхилення від 18° C до 12° C у житлових приміщеннях (у наріжних кімнатах - від 20° C до 14° C). У разі якщо температура в житлових приміщеннях нижче ніж 12° C (у наріжних кімнатах - нижче ніж 14° C) плата за централізоване опалення не справляється. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1,5,6,7ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи позивача щодо неналежного теплопостачання її квартири повністю спростовуються наявними письмовими доказами, зокрема: актами перевірки надання послуг централізованого опалення, з яких вбачається, що теплопостачання відповідає нормам, встановленим для вказаного типу приміщень, згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, і тільки згідно, акту №326 від 15.01.2019 вбачається, що температура у приміщенні квартири позивача не відповідає нормам, визначеним відповідними нормативно-правовими актами, проте, цей факт мав місце, коли запірна арматура в колодязі на зворотному трубопроводі була закрита на дев`яносто відсотків та при її відкритті усі показники, передбачені діючими нормативно-правовими актами у сфері теплопостачання, знаходяться у межах норми. Вирішуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] в частині зобов`язання ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» здійснити нарахування за надані послуги [PERSON] для нежитлових приміщень [NUMBER],[NUMBER], розташованих за адресою: [ADDRESS] , з 20.12.2017 р., суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів надається в ст.16 ЦК України. Частиною 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9). Як встановлено ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено наступну позицію, а саме «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Отже, суд, у кожному окремому випадку повинен визначити чи вірно обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права чи інтересу, зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення та захисту в обраний спосіб, з`ясувати чи є відповідач по справі належним та таким, що порушив права позивача. Суд зазначає, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові. Особа, право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зі змісту позовних вимог вбачається, що [PERSON] вимагає від відповідача здійснити нарахування за надані послуги [PERSON] , який є третьою особою у справі. Проте, діючі норми Цивільного кодексу України не передбачають можливості для одного учасника цивільних відносин зобов`язати іншого вчинити певні дії щодо третій особи. Спосіб захисту цивільних прав також не передбачає захист прав шляхом здійснення нарахування третій особі. Відповідно «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 р. внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. Відповідно п.1.4.6 вказаних Правил 1.4.6. власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг у даному випадку послуг з утримання будинку. Пунктом 2.3.7 вказаних Правил передбачено, що технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства. Частиною 4 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі укладення колективного договору про надання комунальної послуги виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором) є: для водопроводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі. Під час судового розгляду було встановлено, що 01.08.2007 р. між ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» та ЖКП «Азовжитлокомплекс» був укладений договір №127 на відпуск теплової енергії. Що узгоджується з позицією представника відповідача, відповідно до якої ККП «Маріупольтепломережа» є лише виконавцем послуг з постачання теплової енергії до будинку. Крім того, в судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] не користується послугами централізованого теплопостачання, оскільки прилади опалення демонтовані, а через нежитлові приміщення, які належать йому проходять лише загальнобудинкові комунікації, демонтаж яких є неможливим. Відповідно п. 4 «Правил користування тепловою енергією», затверджених КМУ №1198 від 03.10.2007 р., користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Оскільки жодних договорів [PERSON] з ККП «Маріупольтепломережа» не укладалось, тому в розумінні ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" [PERSON] не є споживачем централізованого опалення, а спонукати останнього до укладення договорів з постачання теплової енергії - неможливо, оскільки він фактично не отримує теплову енергію. Позивачем не надано об`єктивних доказів споживання [PERSON] теплової енергії. Також не спростовані доводи представника відповідача щодо не змінної загальної площі, яка використовується при нарахуванні за теплопостачання об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 2005 року по теперішній час, тобто, що демонтаж приладів опалення був здійснений [PERSON] до початку обслуговування ККП «Маріупольтепломережа» будинку, в якому мешкає позивач. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню за рахунок держави, а інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed