Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі -позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова (надалі -Відповідач -1) , [PERSON] (надалі відповідач -2) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 38093,26 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № HAXRRX12640199 від 02.03.2007 року Відповідач -2 отримав кредит у розмірі 2577,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . З метою забезпечення виконання зобовґязань відповідача -2 за кредитним договором, 22.03.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «Верус» поручився за виконання Відповідачем -2 зобовґязань за кредитним договором. Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши Відповідачу -2 вищевказані грошові кошти. Відповідач -2 до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобовґязання, в звґязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» та відповідач -2 в судове засідання не з,явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № HAXRRX12640199 від 02.03.2007 року Відповідач -2 отримав кредит у розмірі 2577,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 22.03.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «Верус» поручився за виконання Відповідачем -2 зобовґязань за кредитним договором. Станом на 10.09.2013 року має заборгованість - 38093,26 грн. , яка складається з наступного: - 2469,10 грн. - заборгованість за кредитом; - 14838,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 631,50 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом ; - 17864,46 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1790,16 грн. - штраф (процентна частина). Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено, що кредитним договором передбачено, що позичальник зобов»язується повернути суму кредиту , відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Як зазначає в позовній заяві представник позивача 02.03.2007 року з відповідачем було укладено кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), де п. 5.3., 5.4 визначено, що строк позовної давності складає п»ять років. Між тим, сторонами підписано тільки кредитний договір, наданий позивачем на а.с.7, де строк позовної давності у п'ять років не зазначений. Відповідно до вимог ст.259 ЦК України позовна давніть, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. На а.с.9-12 Банком представлено екземпляр умов надання споживчого кредиту «Розстрочка «Стандарт». Однак, це загальний зразок цих умов. Ні підпису Банку, ні підпису [PERSON] на ньому немає. Посилання в цьому договорі про ознайомлення з умовами надання споживчого кредиту «Розстрочка «Стандарт», не свідчить про підписання саме договору з строком позовної давності у п'ять років. Підпису відповідача на ньому немає, тому вважати, що це є письмовим договором про збільшення строку позовної давності, укладеному згідно вимог ст.259 ЦК України, не можна. Відповідно до вимог ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 05.11.2013 року, тобто, за межами строку позовної давності. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через пропуск строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed