Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ТОВ"ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" про визнання зобов'язань припиненими. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що між нею та ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено Кредитний договір № ML-009/927/2006 від 28 грудня 2006 року, Кредитний договір № ML-009/137/2007 від 25 квітня 2007 року та Кредитний договір № ML-009/370/2008 від 14 липня 2008 року. Згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20 липня 2011 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами. На думку позивача, умови договору купівлі-продажу кредитного портфелю суперечать діючому законодавству. Сума загальної забргованості за кредитними договорами виражена в іноземній валюті та гривнях. Проте ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має ліцензії або дозволу на здійснення операцій з іноземною валютою у відносинах з резидентами України, а тому до кредитора не може перейти право вимоги до позичальника грошових коштів в іноземній валюті або в її еквіваленті, а також кредитор не має права на вимогу в іноземній валюті або в її еквіваленті в судовому порядку. [PERSON] зазначає, що оспорювальний договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 року є недійсним. На думку позивача, договір купівлі-продажу кредитного портфелю в частині визначення валюти правовідносин, як долару США, є удаваним, оскільки вчинений для приховання укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 року, а саме в національній валюті України - гривні. За наслідками удаваності договору купівлі-продажу кредитного портфелю, правовідносини за кредитними договворами вважаються вчиненими у національній валюті - гривні, за офіційно встановленим курсом НБУ, на момент укладення удаваного правочину. За таких підстав, в момент укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", виражені у доларах США грошові зобов"язання [PERSON] перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за вищевказаними кредитними договорами припинилися. Позивач, уточнивши позовні вимоги 06 листопада 2018 року, просить: - -визнати припиненими виражені в доларах США грошові зобов'язання [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-009/927/2006 від 28 грудня 2006 року з 20 липня 2011 року; -визнати припиненими виражені в доларах США грошові зобов'язання [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-009/137/2007 від 25 квітня 2007 року з 20 липня 2011 року, -визнати припиненими виражені в доларах США грошові зобов'язання [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-009/370/2008 від 14 липня 2008 року з 20 липня 2011 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 28) Відповідач ТОВ «ОТП Факторинг України» надав суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2015 рок, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25.03.2015 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 20 липня 2011 р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Відступлення права вимоги на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» діяло на законних підставах на підставі виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України Свідоцтва про реєстрації Фінансової установи з додатком від 28.02.2011 року. Крім того, заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.11.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.01.2019 року, задоволено позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надав суду клопотання про застосування позовної давності. Відповідач ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року позовні вимоги в частині визнання недійсними пунктів 2,10,106 Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20 липня 2011 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», залишено без розгляду. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. 28 грудня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено Кредитний договір № ML-009/927/2006, який складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою. Відповідно до умов якого Банком було надано позичальнику кредит у розмірі 177 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13, 99 % річних. Датою остаточного повернення коштів визначено 27 грудня 2016 року (а.с. 7). З метою забезпечення виконання вказаного договору 25 грудня 2007 року було укладено договір поруки №SR-009/927/2006 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк». 29 червня 2011 року та 30 серпня 2011 року між [PERSON] та Банком було укладено Додаткові договори до Договору поруки №SR-009/927/2006 від 25 грудня 2007 року, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до вказаного Договору поруки. 29 червня 2011 року та 30 вересня 2011 року між позичальником та Банком було укладено Додаткові договори до Кредитного договору № ML-009/927/2006, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до вказаного Кредитного договору. 25 квітня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № ML-009/137/2007, який складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою. Відповідно до умов Договору Банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13, 99 % річних. Датою остаточного повернення кредиту було визначено 25 квітня 2017 року (а.с. 11). 25 червня 2011 року та 30 вересня 2011 року між позичальником та Банком було укладено Додаткові договори до Кредитного договору № ML-009/137/200725 від 25 квітня 2007 року, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до вказаного Кредитного Договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором 25 квітня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено договір поруки №SR-009/137/2007 . 25 червня 2011 року та 30 вересня 2011 року між [PERSON] та Банком було укладено Додаткові договори до Договору поруки №SR-009/137/2007 від 25 квітня 2007 року, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до вказаного Договору поруки. 14 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено Кредитний договір № ML-009/370/2008, який складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою. Відповідно до умов якого Банком було надано позичальнику кредит у розмірі 23 000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку строком на 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Кредитні кошти надавались шляхом перерахування кредитних коштів у повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку. Кінцевою датою повернення кредиту було встановлено 14 липня 2023 року (а.с. 15). 30 вересня 2011 року між позичальником та Банком було укладено Додатковий договір до Кредитного договору № ML-009/370/2008, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до вказаного Кредитного договору. 14 липня 2008 року, на виконання вказаного Кредитного Договору було укладено договір поруки №SR-009/307/2008 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк». 30 серпня 2011 року між [PERSON] та Банком було укладено Додатковий договір до Договору поруки № SR-009/370/2008 від 14 липня 2008 року, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до вказаного Договору поруки. Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20 липня 2011 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за зазначеними кредитними договорами. (а.с. 19) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2015 рок, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25.03.2015 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 20 липня 2011 р. між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна". (а.с. 86) Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.11.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.01.2019 року, задоволено позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 62) Судове рішення на даний час не виконано. Таким чином, [PERSON] не виконала взяті на себе зобов"язання, а тому відсутні підстави для припинення її зобов"язань за вищевказаними кредитними договорами. Доводи позивача щодо незаконності відступлення права вимоги на ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки товариство діяло на підставі виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України свідоцтва про реєстрацію фінансової установи з додатком від 28.02.2011 р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином . Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог діючого законодавства відступлення права вимоги - це заміна кредитора в зобов'язанні. Загальні вимоги до порядку заміни кредитора в зобов'язанні визначені у Гл. 47 ЦК України. Стаття 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відступлення права вимоги може здійснюватись як на підставі договору купівлі-продажу заборгованості, так і на підставі договору дарування, договору міни тощо. Зокрема, згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. З наведеного можливо зробити висновок про те, що заінтересована особа може визнати правочин недійсним в судовому порядку не в будь-якому випадку, а за наявності доказів на підтвердження того, що цим правочином порушуються його права та законні інтереси. Різновидом договору про відступлення права вимоги є договір факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Згідно з ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що договір факторингу може бути укладений між установами, які мають право здійснювати факторингові операції, при підписанні сторонами такого договору згода боржника не потрібна. При розгляді справи було встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право здійснювати факторингові операції, а позивач не довів факту заподіяння йому шкоди, у зв'язку з укладанням вищезгаданого договору. За таких підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed