Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулося з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 26 липня 2012 року відповідач отримала у позивача кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву, відповідач тим самим погодилася на те, що разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою така заява складає між нею та банком договір. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього строку сторони не проінформують один одного про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань по своєчасній сплаті кредиту станом на 19 жовтня 2016 року у неї виникла кредитна заборгованість перед позивачем в розмірі 25850,18 грн., тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені ним судові витрати. Відповідач [PERSON] не зявилася в судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання [PERSON] була повідомлена належним чином. Представник позивача - публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи є письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, 26 липня 2012 року відповідач [PERSON] звернулася до публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк із заявою позичальника (а.с.8) про отримання кредиту вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на запропонованих банком Умовах і правилах надання банківських послуг (а.с.11-34) та відповідно до довідки про умови кредитування (а.с.9-10). Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, заявою позичальника та довідкою про умови кредитування передбачено сплату позичальником відсотків в розмірі 30,0 % на рік. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування передбачено сплату позичальником комісії. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування передбачено сплату позичальником штрафу за порушення строків платежів по будьякому з грошових зобовязань, передбачених договором у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості. Пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування передбачено сплату позичальником пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 1,0 %, але не менше 10,00 грн. в місяць. Як вбачається із статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с.37), ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18 листопада 2013 року позичальника [PERSON] станом на 31 грудня 2016 року (а.с.6-7), заборгованість відповідача перед публічним акціонерним товариством комерційним банком Приватбанк нарахована і становить: 1321,55 грн. заборгованості за кредитом, 19321,48 грн. заборгованості по відсотках, 3500,00 грн. заборгованості по пені та комісії, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1207,15 грн. штрафу (відсоток від суми заборгованості). Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь в зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Отже, на думку суду, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду самостійно зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. До такого висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 3 вересня 2014 року № 6-100цс14. Враховуючи вищенаведене та те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, заподіяних невиконанням зобовязання, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір пені слід зменшити до 1321,55 грн., що є співмірним із сумою заборгованості по основному боргу та в силу вимог ч.3 ст.551 ЦК України є самостійною підставою для зменшення розміру пені. Таким чином розмір загальної заборгованості за кредитним договором також підлягає зміні внаслідок зменшення розміру пені на 2178,45 грн. (3500,00-1321,55=2178,45), а тому з відповідача, на думку суду, слід стягнути в користь позивача 23671,73 грн. (25850,18 - 2178,45 =23671,73). У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 1600,00 грн. судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: partial