Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

15.11.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 08.06.2017 - з уточненою позовною заявою, з наступними вимогами: звільнити іпотечне майно - квартиру [ADDRESS], з-під наступних арештів: зареєстрованого Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №9722589 арешту нерухомого майна за заявою Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області на підставі ухвали від 07.04.2010 Зміївського районного суду Харківської області, р. №13/2010, справа №2-660/2010; зареєстрованого Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №11398799 арешту нерухомого майна за заявою Зміївського районного суду Харківської області №13219 від 11.07.2011 на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2011, справа №2-685, суддя Пархоменко М. О. (надійшли на виконання 18 липня 2011 року вх. №807/02-32); зареєстрованого Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №11411166 арешту нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови Зміївського ВДВС про арешт майна, 27713728, 20.07.2011; зареєстрованого Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №12559423 арешту нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 27713728, 19.07.2011, ВДВС Зміївського РУЮ Нагорна О. О. В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2008 між ним та боржником [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за яким [PERSON] передав боржнику в позику 4620 доларів США, а боржник прийняла їх і зобов'язалася повернути частинами по 110 доларів США не пізніше 25 числа кожного місяця в період до 25 жовтня 2009 року і здійснити остаточне повернення позики в сумі 3410 доларів США не пізніше 25 листопада 2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань боржника за договором позики від 25.11.2008, [PERSON] передала [PERSON] в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], про що між ними був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В. А. за реєстровим №4106. Боржник [PERSON] свій обов'язок з повернення [PERSON] позичених коштів за договором позики від 25.11.2008 належним чином не виконала і не повернутими залишилися кошти в сумі 4620 доларів США. Оскільки [PERSON] використав всі можливі визначені законом способи позасудового врегулювання спору, які виявились недієвими, він змушений був звернутися в Зміївський районний суд Харківської області з позовом до боржника [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. За результатами розгляду цивільної справи №2014/2-828/11 (провадження 2/2014/81/2012) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики Зміївський районний суд Харківської області ухвалив рішення від 09 лютого 2012 року, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив повністю і вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 157580 грн 14 к. боргу за договором позики з урахуванням процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми за прострочення грошового зобов'язання та передбачених п. 4 договору позики штрафних санкцій, 1578 грн 80 к. витрат по сплаті судового збору, 120 грн 00 к. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього - 159278 грн 94 к. Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 лютого 2012 року набрало законної сили. Оскільки боржник вказане вище судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з неї заборгованості не виконала і борг позивачу так і не повернула, [PERSON] був змушений звернутися в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 13 березня 2014 року Зміївський районний суд Харківської області ухвалив заочне рішення, яким було частково задоволено позов [PERSON] і вирішено: в рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеного 25 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. та зареєстрованого в реєстрі за №4104, у розмірі 4620 доларів США, звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], шляхом продажу за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу [PERSON], з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення [PERSON] усіх передбачених законом дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2014 також набрало законної сили. Крім того, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2014 судом першої інстанції виправлено описку в резолютивній частині заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2014 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та вирішено другий абзац резолютивної частини тексту заочного рішення від 13.03.2014 викладено у наступній редакції: "В рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеного 25 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. та зареєстрованого в реєстрі за №4104, у розмірі 159278 грн 94 к., звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], шляхом продажу за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажі будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення [PERSON] усіх передбачених законом дій, необхідних для продажу предмету іпотеки". У зв'язку з тим, що боржник [PERSON] так і не повернула суму заборгованості, позивач був змушений знайти покупця, який погодився придбати іпотечне майно, після чого [PERSON] звернувся до нотаріуса з проханням посвідчити договір купівлі-продажу іпотечного майна на підставі заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2014 та ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 23.06.2014. Однак, виконати вказані судові рішення, реалізувати іпотечне майно і хоча б частково задовольнити свої грошові вимоги до [PERSON] за договором позики позивач не зміг, оскільки на іпотечне майно накладені арешти, що перешкоджають продажу позивачем предмета іпотеки. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2016 провадження у справі відкрито та призначено попереднє судове засідання (а. с. 21). 10.01.2017 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, а також заява про витребування від Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України доказів - інформації про осіб, в інтересах яких були накладені спірні арешти нерухомого майна. (а. с. 26, 29-30). 21.02.2017 від представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради Криштопи Я. В. до суду надійшли письмові пояснення щодо обставин, викладених у позовній заяві. (а. с. 46-50). В уточненому позові Департамент реєстрації Харківської міської ради виключений з числа третіх осіб. 12.04.2017 у підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про витребування від Зміївської державної нотаріальної контори, Зміївського районного суду, Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України доказів - інформації про осіб, в інтересах яких були накладені спірні арешти нерухомого майна. (а. с. 26, 29-30). У задоволенні зазначеного клопотання судом відмовлено, оскільки позивачем та його представником не обґрунтовано та не підтверджено відповідними доказами, що у позивача є складнощі щодо отримання доказів, про витребування яких заявлено клопотання (ст. 137 ЦПК України 2004 року). 12.04.2017 представник позивача [PERSON] заявила клопотання про відкладення судового засідання та надання часу для збирання доказів (а. с. 64). 08.06.2017 від представника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України Пономарьової А. О. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника відділу. (а. с. 72). 08.06.2017 представник позивача [PERSON] подала уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України, Органу опіки та піклування при Зміївській міській раді, треті особи: Харківська філія ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, з наступними вимогами: звільнити іпотечне майно - квартиру [ADDRESS], з-під наступних арештів: зареєстрованого Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №9722589 арешту нерухомого майна за заявою Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області на підставі ухвали від 07.04.2010 Зміївського районного суду Харківської області, р. № 13/2010, справа №2-660/2010; зареєстрованого Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №11398799 арешту нерухомого майна за заявою Зміївського районного суду Харківської області №13219 від 11.07.2011 на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2011, справа №2-685, суддя Пархоменко М. О. (надійшли на виконання 18 липня 2011 року вх. №807/02-32); зареєстрованого Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №11411166 арешту нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови Зміївського ВДВС про арешт майна, 27713728, 20.07.2011 року; зареєстрованого Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №12559423 арешту нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 27713728, 19.07.2011, ВДВС Зміївського РУЮ Нагорна О. О. (а. с. 73-75). 08.06.2017 змінений позов прийнятий до судового розгляду. 21.07.2017 від представника відповідача Зміївського міського голови Кучкова П. В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, а також про судовий розгляд справи за відсутністю представника міської ради. (а. с. 99). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.11.2017 задоволено клопотання представника відповідача Зміївського міського голови Кучкова П. В. про залучення до участі у справі в якості третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області (а. с. 114). 12.12.2017 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю та з проханням розглянути справу у розумні строки (а. с. 117). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в залі суду в м. Зміїв на 16.02.2018. 24.01.2018 від начальника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України Пономарьової А. О. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України (а. с. 141). 16.02.2018 від начальника Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Чиркової С. М. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області (а. с. 142). 16.02.2018 учасники справи вперше в судове засідання для розгляду справи по суті не з'явилися, в зв'язку з чим продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд справи до 19.03.2018. 19.03.2018 судове засідання не відбулося у зв'язку з участю судді Овдієнка В. В. в період з 19 по 21 березня 2018 року у розгляді кримінального провадження під головуванням судді Бібіка О. В. у відношенні трьох осіб, що утримуються під вартою. 29.03.2018 продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд справи до 07.05.2018. 07.05.2018 належним чином повідомлені учасники справи на судовий розгляд не з'явился, відсутні підстави для відкладення судового розгляду, передбачені ст. 223 ЦПК України, тому судовий розгляд справи проведено за відсутністю учасників справи та їх представників. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року) (далі ЦПК України) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі відомостей, повідомлених позивачем у позовній заяві, у письмових поясненнях представником Департаменту реєстрації Харківської міської ради, а також відомостей, що містяться у письмових доказах, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, спірними є обтяження у виді арешту іпотечного майна - квартири №14, що розташована в буд. №1 "А" по Пролетарському шосе м. Зміїв Харківської області. На підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. 25.11.2008, реєстр №4104, [PERSON] отримала від [PERSON] позику в розмірі 4620 доларів США, які зобов'язалася повернути частками в строк до 25.11.2009 року. (а. с. 5). Засобом забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики є договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. 25.11.2008, реєстр №4106, за умовами якого [PERSON] передала [PERSON] в іпотеку належну їй, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В. 05.09.2001 за р. №2652, квартиру [ADDRESS]. (а. с. 6-7). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2012 №2-828/11 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 157480 грн 14 к. боргу за договором позики з урахуванням процентів за користування позикою, трьох процентів річних від простроченої суми за прострочення грошового зобов'язання та передбачених п. 4 договору позики штрафних санкцій; 1578 грн. 80 к. витрат по сплаті судового збору та 120 грн 00 к. витрат на ІТЗ, а всього - 159278 грн 94 к. (а. с. 8-9). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2014 №621/262/14-ц, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 25.11.2008, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. (а. с. 10-12). Цим же рішенням було відмовлено в задоволенні позовної заяви в частині вимоги про виселення [PERSON] з квартири, яка є предметом іпотеки, з тих підстав, що позивачем не було виконано вимогу щодо направлення відповідачці письмової вимоги про виселення. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS], накладено наступні арешти: 1) зареєстрований Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №9722589 арешт нерухомого майна за заявою Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області на підставі ухвали від 07.04.2010 Зміївського районного суду Харківської області, р. №13/2010, справа №2-660/2010; 2) зареєстрований Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №11398799 арешт нерухомого майна за заявою Зміївського районного суду Харківської області №13219 від 11.07.2011 на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2011, справа №2-685, суддя Пархоменко М. О. (надійшли на виконання 18 липня 2011 року вх. №807/02-32); 3) зареєстрований Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №11411166 арешт нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови Зміївського ВДВС про арешт майна, 27713728, 20.07.2011; 4) зареєстрований Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №12559423 арешт нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 27713728, 19.07.2011, ВДВС Зміївського РУЮ Нагорна О. О. (а. с. 14-15). Зазначені обтяження нерухомого майна були застосовані з наступних підстав. З листа Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України від 06.06.2017 вбачається, що 19.07.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 27713728 з накладенням арешту на майно боржника, на підставі ухвали №2-685 від 08.07.2011, виданої Зміївським судом про арешт квартири [PERSON] 20.07.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна в рамках ВП 277137728 в інтересах стягувача [PERSON] (а. с. 83). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.04.2010 №2-660/2010 задоволено заяву Органів опіки і піклування при Зміївській міській раді Харківської області про забезпечення позову в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON]. (а. с. 77, 78). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2011 №2-685/2011 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову до [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину і повернення сторін у первісний стан, стягнення з відповідача на його корсить 100000 грн та судових витрат, накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. (а. с. 80, 81). Положеннями ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. ст. 1, 3, 4 Закону України "Про іпотеку", іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 56 цього Закону передбачено, що арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, а відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно правової позиції Верховного суду України (лист від 01.02.2015), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в статті 1 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження". Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 статті 3 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такі правові позиції висловлені в Розділі VIII Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна за 2015 рік. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", встановлено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України "Про іпотеку", володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року № 5 "Про судову практику у справах про зняття арешту з майна", за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. З урахуванням викладеного, позовна заява підлягає частковому задоволенню шляхом зняття наступних арештів з квартири [ADDRESS]: 1) зареєстрованого Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №11398799 арешту нерухомого майна за заявою Зміївського районного суду Харківської області №13219 від 11.07.2011 на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08.07.2011, справа №2-685, суддя Пархоменко М. О. (надійшла на виконання 18 липня 2011 року вх. №807/02-32); 2) зареєстрованого Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №11411166 арешту нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови Зміївського ВДВС про арешт майна, 27713728, 20.07.2011; 3) зареєстрованого Харківською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за реєстровим №12559423 арешту нерухомого майна за заявою ВДВС Зміївського РУЮ (обтяжувач) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 27713728, 19.07.2011, ВДВС Зміївського РУЮ Нагорна О. О. Водночас, слід взяти до уваги, що ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.04.2010 у справі №2-660/2010 арешт на квартиру накладено за заявою Органів опіки і піклування при Зміївській міській раді Харківської області про забезпечення позову в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаної квартири. Належними відповідачами у справах за позовами про зняття арешту з нерухомого майна є, зокрема, особи, в інтересах яких такий арешт був застосований, тобто позивачі у справі №2-660/2010 - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які час пред'явлення позову були неповнолітніми, та в інтересах яких позову було подано органами опіки та піклування. Однак, до вказаних осіб, які є позивачами у справі №2-660/2010, під час якої вжито заходів забезпечення позову у виді арешту вказаної квартири згідно ухвали від 07.04.2010, позивачем не пред'явлено вимог про зняття арешту з квартири. За таких обставин, в частині вимог про зняття зареєстрованого Зміївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №9722589 арешту нерухомого майна за заявою Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області на підставі ухвали від 07.04.2010 року Зміївського районного суду Харківської області, р. № 13/2010, справа №2-660/2010, належить відмовити. За змістом статті 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають судові витрати, заявлені позивачем до відшкодування. Оскільки позивачем не заявлялися вимоги про відшкодування судових витрат, понесені ним судові витрати залишаються понесеними за його рахунок. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів учасників справи, на що необхідний значний час, відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України судом відкладено складання повного рішення до 17.05.2018 року. Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial