Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 10 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 731-Ф, згідно з умовами якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 550 000 дол. США з розрахунку 13 % річних на строк з 10 листопада 2006 по 09 листопада 2026 рік. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» після укладення вищевказаного договору, набуло статус нового кредитора з усіма правами та обов'язками визначеними договором та законом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, відповідач за договором іпотеки № 731- Ф/ІП-1 від 10.11.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 5 кімнат, загальною площею 143,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Івановою С.М. 10.11.2006 року, за реєстровим № 6827, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 10.11.2006 року. Посилаючись на те, що позичальник не виконує свої зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за договором, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі його у власність іпотекодержателю. В ході розгляду справи, представник позивача уточнила вимоги в частині ринкової вартості майна, яке є предметом іпотеки, просила суд ухвалити рішення яким у рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 7 260 385, 61 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 5 329 922, 14 грн., сума заборгованості за відсотками - 1 930 463, 47 грн., за Кредитним договором, звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки № 731-Ф/ІП-1від 10.11.2006року з [PERSON] шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк» на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що складається з 5 кімнат, загальною площею 143,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Івановою С.М. 10.11.2006 року, за реєстровим № 6827, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 10.11.2006 року, ринкова вартість, якої станом на 22 вересня 2014 року, відповідно до висновку про вартість майна становить 3 373 736 гривень з ПДВ та 3 373 736 гривень без ПДВ. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своє неявки суд не повідомив. Суд визнав можливим проводити судове засідання за відсутності представника позивача та відповідача у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем, було укладено кредитний договір № 731-Ф, згідно з умовами якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 550 000 дол. США з розрахунку 13 % річних на строк з 10 листопада 2006 по 09 листопада 2026 рік. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» після укладення вищевказаного договору, набуло статус нового кредитора з усіма правами та обов'язками визначеними договором та законом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач, за договором іпотеки № 731- Ф/ІП-1 від 10.11.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 5 кімнат, загальною площею 143,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Івановою С.М. 10.11.2006 року, за реєстровим № 6827, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 10.11.2006 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов договору. У зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, станом на 11 вересня 2014 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 7 260 385 грн. 61 коп., з яких: 5 329 922 грн. 14 коп. - сума заборгованості за кредитом та 1 930 463 грн. 47 коп. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Статтями 12,33 Закону України "Про іпотеку" та ст. 589 ЦК України передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено договором або законом. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про заставу", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язання громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкти незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. З наведеного вбачається, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосовується при одночасній наявності всіх вищеперелічених ознак. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Крім того, зі змісту відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС в м. Києві та Київській області від 16 жовтня 2014 року, на час розгляду справи зареєстрованим місцем проживання відповідача є: [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS], яка передана в іпотеку, складає загальну площу 143,90 кв.м., що підтверджується договором іпотеки. Даних які б свідчили про те, що відповідач зареєстрований та проживає у зазначеній квартирі матеріали справи не містять. Разом з тим, матеріали справи містять дані про наявність у відповідача іншого майна. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини не поширюється. Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 4.2. Іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перелічених в даному положенні договору способів, в тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». На виконання ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» 09 вересня 2014 року відповідачу надіслана письмова вимога, в якій позивач запропонував усунути порушення за кредитним договором, однак порушення, зазначені у повідомленні, усунуті не були. Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено обумовлений сторонами порядок виконання кредитного договору, яке забезпечене іпотекою, позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно Висновку про вартість майна від 22 вересня 2014 року, наданого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки», вартість п'ятикімнатної квартири № 1 житловою площею 91,7 кв.м. загальною площею 140,9 кв.м., що знаходиться за адресою:м. Київ, вул. Дарвіна, буд. 6, складає 3 373 736 грн. без ПДВ. Оскільки суд задовольняє позов, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати на користь позивача судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 3654 гривень 00 коп.

Outcome: approved