Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивувала позивач свій позов тим, що 28 березня 2001 року померла [PERSON], а 10 листопада 2006 року померла [PERSON] Після їх смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняв [PERSON] 28 березня 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яку він заповів позивачу. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернулася до приватної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Соборна (Радянська), 47 в с. Гусавка, Менського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявилася, просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 28 березня 2001 року в селі Гусавка Менського району померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 107274, виданого виконкомом Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області 29 березня 2001 року (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, проте як слідує з повідомлення в.о. завідувача Державного нотаріального архіву від 15 березня 2017 року спадкова справа до майна померлої 28 березня 2001 року [PERSON] не заводилась (а.с.90), отже спадщину фактично прийняв чоловік померлої [PERSON] та мати померлої [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, оскільки на день смерті постійно проживали із спадкодавцем. 10 листопада 2006 року в селі Гусавка Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 043176, виданого виконкомом Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.7). За життя [PERSON] зробила розпорядження та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим 12 серпня 2002 року секретарем виконавчого комітету Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.8). [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON], так як на день смерті постійно проживав із спадкодавцем, проте юридично її не оформив. 28 березня 2016 року в с. Гусавка Менського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 273083, виданого виконавчим комітетом Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області 29 березня 2016 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем за заповітом на яку є позивач [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області 05 грудня 2013 року (а.с.11). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1а за 1991 1995 роки, виданої Локнистенською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Гусавка по вул. Соборна, 47, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору була [PERSON] померла 10.11.2006 року, членами колгоспного двору були: донька [PERSON] померла 28 березня 2001 року та зять [PERSON] помер 28 березня 2016 року. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір». Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Гусавка Менського району Чернігівської області по вул. Соборна, 47 збереглось за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/3 кожному. Враховуючи, що [PERSON] прийняв спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON], то після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Соборна, 47 в с. Гусавка Менського району Чернігівської області та інше майно. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняла спадщину і як слідує із матеріалів спадкової справи, в установлений законом термін звернулася до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 808/02-31 від 02.11.2016 (а.с.44). Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами. Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Гусавка по вул. Соборна, 47, був господарським двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 87 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 25.10.2016 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: вул. Соборна, 47 в с. Гусавка, Менського району, Чернігівської області не зареєстровано (а.с.15). Технічний паспорт на житловий будинок № 47 по вул. Соборна в с. Гусавка Менського району Чернігівської області виготовлено 19.10.2016 (а.с.16-20). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Гусавка, вул. Соборна, 47, Менського району, Чернігівської області має загальну вартість 20351 грн. 00 коп. (а.с.21-40). На підставі викладеного,

Outcome: approved