Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» звернувсь до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між позивачем та [PERSON] укладено договір № 5104 від 01.10.2007 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари. Згідно дислокації до Договору об`єктом тепло споживання є нежитлове приміщення по [ADDRESS] . Порушуючи умови договору Відповідач належним чином зобов`язання не виконав, внаслідок чого заборгував Підприємству за споживання теплової енергії, 47284,10 грн., пеня - 538,24 грн., сума збитків від інфляції - 2191,63 та 3 % річних - 535,20 грн. За таких обставин позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Як встановлено з матеріалів справи, 08.10.2007 року між КПТМ "Криворіжтепломережа" (постачальник) та [PERSON] (споживач) було укладено договір №5104 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари (далі - Договір) (а.с. 6-8). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі - Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Тарифи на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів встановлюються на різні періоди Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (а.с. 43,44,45). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та з і що встановлені договором. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов договору "постачальник" відпускає "споживачу" теплову енергію на об`єкти, вказані в таблиці № 2 згідно з встановленим планом теплоспоживання. Споживач сплачує отриману теплову енергію по встановленим тарифам (цінам) в строк, передбачений цим договором. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться згідно приборів обліку чи розрахунковим способом при їх відсутності. У таблиці № 2 вказано дислокацію об`єкта - нежиле приміщення; адреса - [ADDRESS] , загальна площа 97,4 м.кв.; навантаження Гкал/місяць: 2,3 (а.с. 7 - зворот). Згідно п. 3.1 Договору сплата за відпущену теплову енергію проводиться "споживачем" кожного місяця, самостійно, в грошовій формі, і іншими формами розрахунку за згодою сторін до 15-го числа наступного місяця за розрахунковим. Пунктом 3.3 передбачено, що якщо "споживач" не провів розрахунок за відпущену теплову енергію в строк, встановлений п.3.1 Договору, він несе відповідальність згідно з п.п. 4-7 ст. 231 ГК України та Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 543/96 - ВР від 22.11.1996 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення сплати. У п.6.1 Договору вказано, що він діє з 01 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2008 року і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до кінця строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від справжнього Договору чи його перегляду. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано до суду акти, відповідно до яких КПТМ «Криворіжтепломережа» надає послуги теплопостачання, в тому числі будинку по [ADDRESS] з жовтня 2007 року (а. с. 50,53, 52 зворот). За період з листопада 2009 року по грудень 2010 року, з січня 2001 року по квітень 2012 року та з 16.10.2012 року по 24.03.2014 року споживачем [PERSON] жодного разу не проводились оплати за отриману теплову енергію, яка фактично ним отримана. І тим самим він не виконував умови договору який добровільно підписав. В результаті чого його заборгованість за вказані періоди складає 47284,10 грн., яка підтверджена розрахунками заборгованості за теплову енергію за договором № 5104 (а.с.11,12,13). З матеріалів справи видно, що позивач звертався до районного суду із заявою про видачу судових наказів щодо стягнення із боржника [PERSON] заборгованості за послуги з опалення на підставі яких видано судові накази, які ухвалами Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу скасовані (а.с. 58-61). Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Оскільки Позивач виконав свої зобов`язання з надання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Натомість відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за вказаним договором, не сплатив за поставлену теплову енергію в строк, що встановлений в п. 3.1 Договору. Суд дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував пеню за період з 15.11.2013 року по 10.06.2014 року в розмірі 538,24 грн. Закріплена в ч. 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків інфляційне збільшення суми боргу за період з листопада 2012 року по травень 2014 року становить 23030,92 грн., 3% річних за період з 15.11.2012 року по 10.06.14 року становить 535,20 грн. (а.с. 14, 14 зворот). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконувались зобов`язання щодо виконання умов договору №5104 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари, в зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі, а тому позов КПТМ «Криворіжтепломережа» підлягає задоволенню. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 1921 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору (а.с. 1, 2, 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved