Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

17.03.2014 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості страхового відшкодування. У судове засідання представник позивача приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" не з'явився, надав суду заяву, у якій просить суд слухати справу за його відсутності, та просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Із пред'явленого до суду позову вбачається, що Відповідно до умов кредитного договору № 1692к від 22.09.2010 р. КС "Український кредитна спілка" надав Відповідачу кредит у розмірі 6323,46 грн. терміном з 22.09.2010 р. по 22.09.2012 р. зі сплатою 33 % відсотків річних за користування кредитом. У забезпечення виданого Відповідачу кредиту був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту за № 36 від 01.10.2010 р., що підтверджує зв'язок даного договору з кредитним договором і яким визначена солідарна відповідальність Страховика (Позивача) і Боржника перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором. Боржник не виконує своїх зобов'язань перед банком, що надав йому кредит, і відповідно до умов кредитного договору утворилася заборгованість: сума непогашеного боргу по кредиту і відсотках за використання кредиту - 2574,49 грн. - за умовою кредитного договору № 1692к від 22.09.2010 р.). У відповідності зі ст. 625 ЦК України позивач має право вимагати сплати 3% річних за користування коштами. Боржник, що прострочив виконання зобов'язань, відповідає перед кредитором за заподіяні простроченням збитки. Постановою Верховного Суду України від 25.03.2002р. № 8/405 (02/066) був зроблений висновок , що 3% річних є платою за користування чужими засобами у випадку прострочення і порушення зобов'язань за договором. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача перед ПрАТ «УСК» станом на 28.02.2014 р. становить 1555,31 грн. Щоб уникнути звертання в суд, Приватне Акціонерне Товариство "Українська страхова компанія» прийняла всі заходи щодо мирного врегулювання. Відповідач був неодноразово попереджений Позивачем про повернення суми боргу. Згідно зі ст. 27 Закову "України „Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, якій виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за причинену шкоду. Позивач просить стягнути з відповідача на користь приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" (МФО 334969, код ЄДРПОУ 20346864, р/р. 265040764980 в ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» м. Донецьк) у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування 1504,75 грн., 3 % річних у розмірі 50,56 грн, стягнути з відповідала судові витрати. У судове засідання відповідачка не з'явилася за невідомою суду причиною, про час розгляду справи належним чином була повідомлена. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, що об'єктивно підтверджується кредитним договором № 1692к (а.с. 4), договором добровільного страхування (а.с. 5-6), довідкою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» N 85/96-ВР від 07 березня 1996 року, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування» N 85/96-ВР від 07 березня 1996 року, страхування може бути добровільним або обов'язковим. В силу ч.1 ст. 6 добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Частиною 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ч. 1 ст. 27 Закону України «Про страхування» N 85/96-ВР від 07 березня 1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний зб На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. В силу ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовій збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved