Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

До суду звернулось ПП "Транзит -Сервіс" з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Зазначали, що 26 червня 2011 року близько 05 години 10 хвилин на 292 км. 470 м. а/д Київ -Чоп відповідач, керуючи автомобілем марки DAF державний номерний знак [NUMBER] не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним огородженням, в результаті чого пошкоджено 86 метрів транспортного огородження та автомобіль. Автомобіль марки DAF державний номерний знак [NUMBER] належить ПП "Транзит-сервіс". Відповідно до наказу № 19-к [PERSON] з 28 січня 2013 року працював на посаді водія автотранспортних засобів. Просили стягнути з відповідача на користь ПП " Транзит - Сервіс" у відшкодування шкоди кошти у розмірі 268 014 грн. Представник позивача ПП "Транзит -Сервіс" просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ "Страхова компанія "Уніка" у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи керівництво повідомлялось належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Суд, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2011 року близько 05 години 10 хвилин на 292 км. 470 м. а/д Київ -Чоп [PERSON], керуючи автомобілем марки DAF державний номерний знак [NUMBER] не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним огородженням, в результаті чого пошкоджено 86 метрів транспортного огородження та автомобіль. Постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 липня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 139 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 09 серпня 2011 року. Автомобіль марки DAF державний номерний знак [NUMBER] належить ПП "Транзит-сервіс", що підтвержується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів ПП "Транзит-сервіс". У відповідності до вимог статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено з працівниками (що досягли 18 років), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які передані їм для збереження, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з праці і соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради профспілок від 28 грудня 1977 року №447/24, посада та робота водія до нього не входить. Розширене тлумачення цього Переліку не допускається, оскільки постановою Ради Міністрів СРСР "Про порядок укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність робітників та службовців за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання або для інших цілей" від 3 жовтня 1977 року №889 встановлено, що доповнення у вказаний перелік можуть вноситися тільки чітко визначеними органами державної виконавчої влади у встановленому порядку. В пункті 6 Постанови №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що закони та інші нормативні акти, прийнятті до набуття чинності Конституції України, є чинними в частині, що не суперечить їй. У зв'язку з цим, при розгляді справи суд, на підставі постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 року, вправі застосувати акти колишнього Союзу РСР, які не суперечать Конституції і Законам України. Відповідно типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між ПП "Транзит - Сервіс" та [PERSON] від 01 грудня 2010 року, відповідач взяв на себе повну матеріальну відповідальність щодо ввіреного йому підприємством майна. Згідно висновку експертного дослідження № 278 від 01.10.2011 року сума збитків майну відповідача становить 585 528 грн. 33 коп. Підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі організації, встановлені главою ІХ КЗпП України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно з п. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Згідно з укладеним між сторонами договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2010 року відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання цінностей ввірених йому . Відповідач [PERSON] визнав факт заподіяння шкоди відповідачу на суму 268 014 грн, про що написав відповідну розписку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду у розмірі 268 014 грн. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved