Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], площею 60, 9 кв. м., що належить на праві власності [PERSON] з-під арешту, накладеного Богунським відділом ДВС Житомирського міського управління юстиції. При цьому посилається на те, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 15.01.2008 року укладено кредитний договір № ZRZ0GI0000002850, в забезпечення виконання договору між позивачем та відповідачем [PERSON] 15.01.2008 р. уклали договір іпотеки б/н. Згідно даного договору відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 1, загальною площею 60, 9 кв. м., яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Парникова, 24-а, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування частини будинку. Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 353\~500 грн. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.01.2011 року, що набрало чинності 20.11.2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»: в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRZ0GI0000002850 від 15.01.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру [ADDRESS], площею 60, 9 кв.м., що належить [PERSON], шляхом її продажу ПАТ КБ «Приватбанк». Під час продажу предмету іпотеки банку стало відомо, що Богунським відділом відділом ДВС Житомирського МУЮ було накладено арешт на майно [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін у відповідності до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено назву Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк. Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Нормами ч. 3 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель маєправо вразі не виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Стаття 58 Закону України Про заставу передбачає, якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 15.01.2008 року укладено кредитний договір № ZRZ0GI0000002850, в забезпечення виконання договору між позивачем та відповідачем [PERSON] 15.01.2008 р. уклали договір іпотеки б/н. Згідно даного договору відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 1, загальною площею 60, 9 кв. м., яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Парникова, 24-а, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування частини будинку. Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 353\~500 грн. (а.с. 6-7). Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до вимог ст. 672 ЦК Українив силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 2-3592/09 від 13.01.2011 року, що набрало чинності 01.12.2009 року, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»: в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRZ0GI0000002850 від 15.01.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру [ADDRESS], площею 60, 9 кв.м., що належить [PERSON], шляхом її продажу ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.8). Богунським ВДВС Житомирського МУЮ накладено арешт на майно [PERSON], а саме: - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46383029 від 04.02.2015 року номер запису про обтяження 9064878. (а.с.4). Дані обставини підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєтру прав власності на нерухоме майно від 13.07.2016 року. Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника то оголошення заборони на його відчуження: ВП № 46383029 виданий 04.02.2015 року. Дані обставини підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.07.2016 року. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст.14 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. У відповідності до ст. 3 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких напередане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих увстановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Пунктом 1 ч. 1 ст. 44 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Відповідно ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на майно, що перебуває під заставою, арешт та заборона на відчуження такого майна є неправомірними та такими, що порушують права позивача як заставодержателя, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved