Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

02.03.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в період з 15.09.1988 року по 06.04.1996 рік вона перебувала у трудових відносинах з КСП "Мир", розташованого на території Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Працювала на посаді бухгалтера. При проведенні розпаювання землі в господарстві та отримання державного акту на право колективної власності на землю, вона була членом КСП, але під час виготовлення та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) не отримала сертифікату на право на земельну частку (пай), так як посадові особи підприємства помилково пропустили її та не виготовила на її ім`я сертифікат, при цьому її було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай). Посадові особи КСП дану прикру помилку не виправили, на даний час КСП ліквідовано, тому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 4,63 га умовних кадастрових гектар, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Маловисківської міської ради Кіровоградської області, у землі, яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Мир". Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просять задовільнити. Крім того, надійшло заперечення на відзив, клопотання про поновлення строків позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права, яке обгрунтовує тим, що позивач вважала, що оскільки її було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), вона отримала право на земельну частку (пай) за рішенням загальних зборів КСП, а тому вважала, що її право не було порушено і вона отримає правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого у задоволенні позовних вимог просять відмовити, посилаючись на те, що у позивача відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), нею не було подано заяви про виділення земельної частки (паю) до органу місцевого самоврядування, а твердження представника позивача про те, що посадові особи підприємства помилково пропустили позивача та не виготовили на її ім`я сертифікат є безпідставним, необгрунтованим та нічим не доведене. Крім того, сплив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. З трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 15.09.1988 року по 06.04.1996 рік перебувала у трудових відносинах з КСП "Мир" та являлася членом даного господарства. З архівної довідки, виданої 03.05.2019 року за № 323 Комунальною установою "Маловисківський районний трудовий архів" вбачається, що у документах архівного фонду Колективного сільськогосподарського підприємства "Мир" Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області в книзі обліку трудового стажу колгоспників колгоспу "Мир", працівників КСП "Мир" є відомості про стаж роботи [PERSON] з 1988 року по 1996 рік. 28.12.1995 року КСП "Мир" отримало Державний акт на право колективної власності на землю, серія КР МВ 129, що вбачається з копії акту. З відомостей наданих відділом у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області встановлено, що розмір земельної частки (паю), які виділялися працівникам КСП "Мир" становить 4,63 га. в умовних кадастрових гектарах. 06.02.1997 року [PERSON] виключено з членів КСП, що вбачаєтьсяз протоколу загальних зборів уповноважених членів КСП "Мир" за №1. Відповідно до Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" - членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. З копії списку громадян бувших членів КСП " Мир" Олександрівської сільської ради станом на 25.12.1995 року пропущених у списках на отримання сертифікатів на земельну частку ( пай), вбачається, що [PERSON] було включено до даного списку. Отже, на момент розпаювання землі та отримання КСП державного акту на право колективної власності на землю, позивач дійсно являлася членом підприємства та мала право на земельну частку (пай), однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу Української РСР, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Згідно ст. 83 Цивільного кодексу Української РСР, позовна давність не поширюється: на вимоги, що випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом; на вимоги державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння колгоспів та інших кооперативних та інших громадських організацій або громадян; на вимоги вкладників про видачу вкладів, внесених у державні трудові ощадні каси і в Державний банк СРСР; у випадках, встановлюваних законодавством Союзу РСР, і на інші вимоги. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку позовної давності суд виходить крім іншого з того, що ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Правова справедливість є безумовним першочерговим, моральним обовязком влади, який повинен бути вищим від будь-яких прогресистських намірів та устремлінь. Наявність справедливості насамперед має існувати як принцип адекватності суспільних зусиль, спрямованих на відновлення священної рівноваги права, порушеної внаслідок діяльності чи бездіяльності суспільства чи конкретної особи. Суд вважає, що при поновлені позивачу строку позовної давності буде відновлена справедливість на отримання нею того, на що вона мала право, однак з об`єктивних причин не змогла це право своєчасно та належним чином захистити. Отже, суд дійшов висновку, що матеріалами справи доведено поважність пропуску строку для звернення до суду, а тому він підлягає поновленню. Саме таке рішення буде ґрунтуватися на засадах верховенства права, буде законним та, крім іншого, справедливим, оскільки пропуск даного строку стався не з вини позивача, а право особи на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved