Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ "КБ "Хрещатик" про захист прав споживача та стягнення вкладу, мотивуючи тим, що 11 серпня 2011 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 707/2011-222, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 30 001 доларів США з виплатою відсотків, строком до 11 лютого 2013 року. Після закінчення строку дії вказаного договору сторонами було укладено договір № 521/2013-222 від 18 квітня 2013 року в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців) у сумі 33 382 долари США строком до 18 квітня 2014 року. По закінченню строку дії договору вказані кошти не були повернуті представнику позивача з підстав їх повернення безпосередньо позивачу. Враховуючи те, що позивач постійно перебуває поза межами м. Києва (у м. Нью-Йорк, США), то позивач не могла отримати суму вкладу. Тому, позивач звернулась з цим позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь суму неповернутого вкладу у розмірі 33 382 долари США. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених вище. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 11 серпня 2011 року між сторонами [PERSON] та ПАТ "КБ "Хрещатик" укладено договір банківського вкладу № 707/2011-222, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 30 001 доларів США з виплатою відсотків в розмірі 7,5% річних, строком до 11 лютого 2013 року (а.с. 14-16, 10). Після закінчення строку дії вказаного договору сторонами було укладено договір № 521/2013-222 від 18 квітня 2013 року в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців) у сумі 33 382 долари США строком до 18 квітня 2014 року (а.с. 11-13). Після закінчення строку дії договору відповідачем вказані кошти позивачу не були виплачені з підстав того, що кошти у сумі 33 382 долари США позивачем були отримані 27 лютого 2013 року, що стверджується квитанцією на видачу готівки (а.с. 65). Разом з тим, з таким суд не погоджується, оскільки у вказаній квитанції міститься підпис від імені позивача проставлений невідомою особою та який суттєво відрізняється від підпису позивача, проставленому у її паспорті та договорах банківського вкладу, а також від підпису представника позивача [PERSON], яка уповноважена позивачем на отримання коштів. Крім того, станом на 27 лютого 2013 року позивач перебувала поза межами м. Києва (у м. Нью-Йорк, США) та не могла отримати суму вкладу. Вказане стверджується листами Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12 лютого 2015 року (а.с. 97-99) та довідкою Генерального консульства України в Нью-Йорку від 15 вересня 2014 року (а.с. 42). Також, суд приймає до уваги і те, що за фактом незаконного заволодіння вкладом позивача здійснюється СВ Шевченківського РУ ГУМВС України у м. Києві досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1201410010002551 від 19 березня 2014 року за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України, де представника позивача [PERSON] визнано потерпілою (а.с. 73-74, 43-46). Отже, оскільки по закінченню строку дії договору вкладу кошти позивачу не були повернуті, то суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вкладу в розмірі 33 382 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 24 березня 2015 року (з розрахунку 100 доларів США = 2328,7844 грн.) становить 777 394 грн. 80 коп. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 3 654 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved