Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Представник ТОВ "Компанія Дасті" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №999-00036271/1 від 17.04.2013 року, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.07.2017 року, просив стягнути з відповідача 123010,64 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ПАТ "Імексбанк" та [PERSON] 17.04.2013 року уклали договір про надання кредиту №999-00036271/1, на підставі якого банк надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 50000 гривень. 21.11.2014 року між ПАТ "Імексбанк" та ТОВ "Фрегат" укладено договір про відступлення права вимоги відповідно. А в подальшому 26.12.2014 року між ПАТ "Імексбанк", ТОВ "Фрегат" та ТОВ "Компанія Дасті" укладено тристоронній договір про заміну сторони в зобов'язанні, згідно якого здійснено заміну сторони в зобов'язанні на ТОВ "Компанія Дасті". Позичальник [PERSON] порушила умови договору про надання кредиту та не повертає отриманий кредит зі сплатою відсотків за його користування та інших платежів передбачених договором. ТОВ "Компанія Дасті" звернулося до відповідача з листом-претензією щодо повернення заборгованості за кредитом в зв'язку з порушенням зобов'язань за договором та вимогою погасити заборгованість в повному обсязі, але позичальником зазначені вимоги щодо погашення простроченої заборгованості в добровільному порядку залишені без задоволення. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 17.04.2013 року ПАТ "Імексбанк" та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №999-00036271/1, на підставі якого банк надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 50000 гривень, зі сплатою 19% фіксованої процентної ставки річних від суми заборгованості, а також щомісячною сплатою комісії у розмірі 720 грн., згідно додатку №1 до договору про надання кредиту. Загальна сума щомісячного платежу по вищезазначеним зобов'язанням визначена в додатку №1 до договору кредиту та становить 2553 грн. Кредит, проценти за користування кредитом, комісійна винагорода сплачуються в період встановлений графіком погашення кредиту визначеним у додатку №1 до договору про надання кредиту не пізніше 17 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 17.05.2013 року. Дата остаточного повернення овердрафту 16.04.2016 року. 21.11.2014 року між ПАТ "Імексбанк" та ТОВ "Фрегат" укладений договір про відступлення права вимоги відповідно до якого первісний кредитор за плату відступив, а новий кредитор ТОВ "Фрегат" набув право вимоги за кредитними договорами, які укладені між первісним кредитором та відповідними фізичними особами, перелік яких зазначено в додатку №1 який є невід'ємною частиною договору. 26.12.2014 року ПАТ "Імексбанк", ТОВ "Фрегат" та ТОВ "Компанія Дасті" укладено тристоронній договір про заміну сторони в зобов'язанні, згідно якого здійснено заміна сторони в зобов'язанні. З моменту підписання договору усі права та обов'язки нового кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року перейшли від ТОВ "Фрегат" до ТОВ "Компанія Дасті". Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року в редакції договору від 06.01.2015 року, первісний кредитор передає/відступає, а новий кредитор одержує/набуває право вимоги у відповідача за договором №999-00036271/1 заборгованості у розмірі 52627,25 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За час користування кредитом [PERSON] свої зобов'язання не виконувала та не сплатила суму заборгованості по кредиту та відсотках. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення вимоги. У цьому випадку до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При цьому якщо за умовами договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі в нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (частина перша статті 1084 ЦК України). Відповідно до матеріалів справи відповідач належним чином не виконала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 38503,16 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 25383,48 грн., заборгованості з комісії - 29484,57 грн., заборгованості за штрафними санкціями - 15200 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вказаної правової норми, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в сумі 11977,96 грн. та 3% річних в сумі 2461,47 грн. за період з 07.01.2015 року по 21.07.2017 року. Перевіривши розрахунок, суд встановив, що вказані нарахування здійснено правомірно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1845,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved