Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ «Український Професійний Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно, виселення, зняття з реєстраційного обліку. Вказували на те, що 20.04.2011 р. між ПАТ «Український Професійний Банк» та ФОП [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 433, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику відкличну невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 120 000 грн. 00 коп. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед Банком за вищевказаним кредитним договором, 20.04.2011 р. між Банком та відповідачем був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку Банку трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Однак позичальник, починаючи з травня 2012 р., неналежним чином виконує свої кредитні зобов`язання, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює погашення заборгованості. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 433 від 20.04.2011 р. в сумі 206 038 грн. 05 коп. з першочерговим зверненням стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 63,2 кв.м. та житловою площею 44,2 кв.м., шляхом його продажу з публічних торгів; визначити стартову ціну продажу предмету іпотеки за іпотечним договором від 20.04.2011 р. за ціною, визначеною незалежним оцінювачем ПП "Манускрипт" в розмірі 225 118 грн. 00 коп. без ПДВ; виселити [PERSON] та усіх інших осіб, що проживають за адресою [ADDRESS]; зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та усіх інших осіб, що проживають за адресою [ADDRESS] в Ленінського РВ ММУ ГУМВС України в Миколаївській області; стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 2 060 грн. 39 коп. В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 433 від 20.04.2011 р. в сумі 159 172 грн. 69 коп., з першочерговим зверненням стягнення на предмет іпотеки - іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 63,2 кв.м. та житловою площею 44,2 кв.м., шляхом його продажу з публічних торгів; визначити стартову ціну продажу предмету іпотеки за іпотечним договором від 20.04.2011 р. за ціною, визначеною незалежним оцінювачем ПП "Манускрипт" в розмірі 225 118 грн. 00 коп. без ПДВ; виселити [PERSON] та усіх інших осіб, що проживають за адресою [ADDRESS]; зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та усіх інших осіб, що проживають за адресою [ADDRESS] в Ленінського РВ ММУ ГУМВС України в Миколаївській області; стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 2 060 грн. 39 коп. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні визнав наявність боргу, проте заперечував проти виселення та посилався на те, що протягом останніх місяців великими сумами сплачує заборгованість та планує її погасити якнайшвидше. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступне. 20.04.2011 р. між ПАТ "Український Професійний Банк" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 433, відповідно до умов якого Банк відкриває позичальнику відкличну невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 120 000 грн. 00 коп. терміном до 18.04.2014 р. на поповнення обігових коштів позичальника. Плата за користування одержаними кредитними ресурсами встановлювалась в розмірі 22 % річних. 20.04.2011 р. між ПАТ "Український Професійний Банк" та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] , предметом якого є надання Іпотекодавцем в іпотеку майна в забезпечення виконання своїх зобов'язань перед Іпотекодержателем. Згідно п. 2 Іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання зобов'язань іпотекодавця відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії № 433 від 20.04.2011 р., згідно з яким Іпотекодержатель відкрив Іпотекодавцю відкличну невідновлювальну кредитну лінію у розмірі 120 000 грн. на поповнення обігових коштів. Відповідно до п. 6 Іпотечного договору у забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку власне нерухоме майно, а саме: цілу трикімнатну квартиру № 69, загальною площею 63,2 кв.м. та житловою площею 44,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі: 1/2 частка предмету іпотеки - на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21 січня 1999 р., виданого миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням від 21.12.1998 р.; 1/2 частка - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою. Згідно п. 22 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватись одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Однак, всупереч вищезазначених вимог законодавства та умов кредитного договору, позичальник за Договором про відкриття кредитної лінії № 433 неналежним чином виконував свої кредитні зобов'язання перед банком - несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював погашення кредитної заборгованості. Як вбачається з наданого позивачем Розрахунку, станом на 19.11.2014 р. заборгованість за вищезазначеним кредитним договором складає 159 172 грн. 69 коп. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Український Професійний Банк" просить суд стягнути вищезазначену заборгованість з [PERSON]. Разом з тим з такими вимогами позивача погодитись не можна, оскільки Договір про відкриття кредитної лінії № 433 був укладений не з відповідачем - фізичною особою [PERSON], а з фізичною особою - підприємцем [PERSON] - на поповнення обігових коштів. В той же час Іпотечний договір було укладено не з фізичною особою - підприємцем, а з фізичною особою [PERSON] Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р., при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553- 559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позичальником за договором про відкриття кредитної лінії № 433 є фізична особа - підприємець [PERSON], а не відповідач по справі; відповідач відповідає перед Банком за виконання боржником за кредитним договором основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета іпотеки, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 159 172 грн. 69 коп. безпідставні та не підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 1 ЗУ "Про іпотеку" майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно умов договору, ст. 20 Закону України «Про заставу» Банк має право, з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як вбачається з матеріалів справи, ціла трикімнатна квартира № 69, загальною площею 63,2 кв.м. та житловою площею 44,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є предметом іпотечного договору. Згідно звіту ПП "Манускрипт" про оцінку майна, а саме спірної квартири, її вартість станом на 05.02.2014 р. (за курсом гривні до долара США 7,9930 UAH/1 USD) складає 225 118 грн. 00 коп. Разом з тим, згідно наданого позивачем уточненого розрахунку заборгованості, станом на 19.11.2014 р. заборгованість боржника за Договором про відкриття кредитної лінії № 433 складає 159 172 грн. 69 коп. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що вартість квартири є значно більшою ніж розмір заборгованості, суд вважає, що вимоги про звернення стягнення є неспівмірними, через що задоволенню не підлягають. Оскільки заявлені вимоги про виселення та зняття з реєстраційного обліку є похідними від інших, у задоволенні яких суд вважає за необхідне відмовити, ці вимоги також не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed