Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (далі - АТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи тим, що 25.02.2012 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов'язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кошти, проте відповідач, всупереч умовам договору своє зобов'язання належним чином не виконала внаслідок чого станом на 31.10.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 12 189 грн. 41 коп. з них: 6 314 грн. 52 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4 818 грн. 25 коп. - нараховано пені; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - штраф (фіксована частина); 556 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова). Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з [PERSON] вищевказану заборгованість і судові витрати. Ухвалою суду\~ від 11 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. 11.01.2019 року позивачем було подано на адресу суду уточнену позовну заяву, в якій останній просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.02.2012 року в розмірі\~12 189 грн. 41 коп. з них: 6 421 грн. 47 коп. - тіло кредиту; 1 193 грн. 05 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом; 3 518 грн. 25 коп. - нарахована пеня; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - штраф (фіксована частина); 556 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова). Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, у запропонований судом строк відзив на позов не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було, а тому у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Норми ст.ст. 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у ПриватБанку б/н від 25.02.2012 року між [PERSON] та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено договір згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір який встановлено тарифами договору. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 31.10.2018 року виникла заборгованість перед банком по кредитному договору в сумі 11 132 грн. 77 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Враховуючи вищевикладене, а також те, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.02.2012 року в розмірі 11 132 грн. 77 коп. з них: 6 421 грн. 47 коп. - тіло кредиту; 1 193 грн. 05 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом; 3 518 грн. 25 коп. - нарахована пеня. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 556 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова) в задоволені слід відмовити з наступних підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11.10.2017 у справі № 347/1910/15- ц. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжного доручення №PROM5BTP0W від 05.11.2018 року в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні, який відповідно до ст.141 ЦПК України,\~ підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial