Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Свої вимоги мотивує тим, що 30.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 10194, яким запропоновано стягнути з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість, що виникла за кредитним договором №500254223 від 07.02.2012 року за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року. 12.03.2021 року головний державний виконавець Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за заявою відповідача та на підставі спірного виконавчого напису виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що, кредитор ТОВ «Фінансова компанія управління активами», не врегулювавши питання, не повідомивши позивача, звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. з пакетом документів про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, не дотримавшись позивачем вимог про усунення порушень за кредитними договороами об`єктивно позбавила позивача можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу, чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Крім того вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов кредитного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитору повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а позивач такої вимоги про усунення порушень за кредитним договором №500254223 від 07.02.2012 року не отримував. А тому на думку позивача, вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30.01.2020 року, що зареєстрований в реєстрі за № 10194, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованість, що виникла за кредитним договором № 500254 223 від 07.02.2012 року за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року. 29.03.2021 року було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 28.04.2021 року о 14:30 годині. Зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича надати суду завірені копії матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 10194, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія управління активами" заборгованість, що виникла за кредитним договором № 500254223 від 07.02.2012. (а.с.19). 28.04.2021 року судове засідання по даній справі було відкладено на 14:30 26 травня 2021 року у зв`язку з неявкою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, яким ухвалу суду від 29.03.2021 року виконано не було. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Того ж дня, судом було розміщено на офіційному веб сайті суду "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме", згідно якого останнього викликано на 14:30 26 травня 2021 року для розгляду вищезазначеної справи. 12.05.2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання позовних вимог (а.с. 29), крім того представником відповідача надіслано клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с.30-31). У судовому засіданні 26.05.2021 року: - позивач позовні вимоги підтримав, категорично заперечував щодо врегулювання даного спору за участю судді. - представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» - не прибув, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином. 12.05.2021 року на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог (а.с. 29), крім того представником відповідача надіслано клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с. 30-31). - третя особа приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.28). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.Г. 30.01.2020 року було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/1 від 20 (двадцятого) січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дата Майнінг Груп» на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 (десятого) жовтня 2016 року, якому в свою чергу ПАТ "Альфа Банк" відступлепо право вимоги за Кредитним договором № 500254223 від 07 (сьомого) лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Альфа Банк" та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активми", стягнути з [PERSON] за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно, суму у розмірі: - 3912 (три тисячі дев`ятсот дванадцять) гривень 01 копійка -заборгованість за тілом кредиту; - 3846 (три тисячі вісімсот сорок шість) гривень 74 копійки - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - 150,00 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 20308 (двадцять тисяч триста вісім) гривень 75 копійок (а.с.7). Згідно кредитного договору № 500254223 від 07.02.2012 року між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] було укладений договір про надання останньому кредиту в сумі 5540 грн. з процентною ставкою 25% річних . Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 09.02.2015 року(а.с.8). 12.03.2021 року головним державним виконавцем Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження № 64813544 на підставі виконавчого напису № 857207 від 30.01.2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про стягнення з [PERSON] , заборгованості у розмірі 20308,75 гривень на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (а.с.9-10).. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу ( підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів нотаріусам подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу слід надати кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставою вчинення приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. виконавчого напису, як вбачається із змісту виконавчого напису, є, зокрема, пункт 2 Переліку документів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. В дану постанову постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, кредитний договір №500254223, укладений 07.02.2012 року між ПАТ «Альфа - Банк» та [PERSON] , за умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 5540 грн і який не був посвідчений нотаріально, на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення за кредитним договором, що не був посвідчений нотаріально. До того ж, на підставі встановлених обставин справи, безспірність заборгованості боржника не підтверджується. Так, встановлено, що згідно кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Альфа-Банк" дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій є 09.02.2015 року. Отже, з 09.02.2015 року банк вже не мав права нараховувати проценти за договором. Як вбачається з доданого до заяви про прийняття виконавчого напису до виконання розрахунку заборгованості за кредитним договором, період, за який стягується заборгованість зазначено з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року, розмір відсотків - 3846, 74 грн. що свідчить про те, що банк нараховував відсотки за договором після закінчення строку виконання зобов`язання, що суперечить Закону. Отже, розмір заборгованості є спірним. Крім того, з моменту закінчення строку кредитного договору у 2015 році і до моменту вчинення виконавчого напису у 2020 році пройшло більше трьох років, при тому, що за змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і якщо минуло не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Відповідачем також не подано суду договорів про відступлення прав вимоги за укладеним 07.02.2012 року кредитним договором №500254223, які б засвідчили, що ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Альфа Банк» на підставі договорів відступлення права вимоги. У матеріалах справи відсутній доказ отримання [PERSON] відповідної письмової вимоги про усунення порушень станом на дату вчинення виконавчого напису, а відтак відсутні підстави вважати, що станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису позивачу було відомо про вимогу відповідача та суму боргу, що свідчить про відсутність узгодження боржником суми боргу. Отже, при вчиненні виконавчого напису від 30.01.2020 року № 10194 у даній справі, нотаріусом не дотримано вимог Закону щодо умов вчинення даного виконавчого напису, виконавчий напис вчинено за вимогами, які не є безспірними, за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, з порушенням строків його вчинення та процедури повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису, а тому позовні вимоги про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними. Таким чином, позов слід задовольнити. Згідно з частиною сьомою статті 158 ЦПК у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 грн. Так як заява представника відповідача про визнання позову подана після початку розгляду справи, то суд не вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved