Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2008 року, згідно якого з відповідача було стягнуто на її користь на утримання їх малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття, та в подальшому просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за цей час, з урахуванням зростання індексу споживчих цін, змінився в бік погіршення її матеріальний стан, оскільки після розірвання їх з відповідачем шлюбу, що мало місце в листопаді 2008 року, рішенням суду місцем проживання сина було визначено її (позивачки) місце проживання, тому на сьогодні дитина проживає з нею, а відтак потребує матеріальної допомоги. Що стосується матеріального стану відповідача, то [PERSON], як їй відомо, офіційно ніде не працевлаштований, тому відповідач має нерегулярний (мінливий) заробіток (дохід), у зв'язку з чим вона просить визначити та присудити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Просячи стягнути аліменти в розмірі 1000 грн., виходить з того, що така сума становить близько одного розміру прожиткового мінімуму, встановленого з 01 січня 2014 року для дітей віком від 06 до 18 років Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". Стверджує, що сама отримує мінімальну заробітну плату, інших джерел доходів немає, а платник аліментів, тобто відповідач по справі, інших утриманців (малолітніх чи неповнолітніх дітей, дружини, непрацездатних батьків, тощо) не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. В судовому засіданні представник позивача, діючи в інтересах своєї довірительки, уточнила та зменшила розмір позовних вимог [PERSON], а саме - з урахуванням тієї обставини, що відповідач має постійне місце роботи та, відповідно, сталий заробіток (дохід), що [PERSON] підтвердив суду документально, просить стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання їх дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі, який просить стягнути з нього позивач. Відповідно до ч.1 ст.61, ч.ч.1, 4 ст.174 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, оскільки сторонами визнані і не оспорюються фактичні обставини справи, а визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення без з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому судовий збір слід стягнути з відповідача, визначивши розмір цього виду судових витрат за правилами п.6 ч.1 ст.80 ЦПК України та п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Тобто, в розмірі 1 відсотка ціни позову, яка у позовах про збільшення платежів або видач (в даному випадку - аліментів) визначається сумою, на яку збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік, однак не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як передбачено абзацом 4 п.23 постанови №3 від 15.05.2006 р. Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved