Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

10.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою з вимогою про стягнення з ПАТ "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" на його користь заборгованості з заробітної плати у сумі 23791,15 грн. яка складається з: суми заборгованості із заробітної плати у розмірі 8807,75 грн., суми вихідної допомоги у розмірі 2561,50 грн, суми індексації у розмірі 6018,15 грн. та суми компенсації за несвоєчасність розрахунку при звільненні у розмірі 6403,75 грн. В ході судового розгляду позов було уточнено та позивач просив стягнути на його користь заборгованість на загальну суму 32578,88 грн., що включає: суму заборгованості з заробітної плати у розмірі 2545,80 грн., суму вихідної допомоги у розмірі 3940,20 грн. та суму компенсації за несвоєчасність розрахунку при звільненні у розмірі 26092,88 грн. Зазначені суми позивач просив стягнути з наступним відрахуванням належних до сплати податків і обов'язкових платежів, які стягнути з відповідача. Також позивач просив зобов'язати відповідача виконати свої зобов'язання зі сплати обов'язкових платежів, податків та зборів зі стягнутих на користь [PERSON] сум заборгованості та компенсацій єдиний соціальний внесок. При цьому позивач посилався, що при звільнені йому не було видано довідку про роботу та заробітну плату, не виплачена заборгованість із заробітної плати за період із серпня 2014 року по листопад 2014 року, не виплачена вихідна допомога в зв'язку зі звільненням, підприємством не сплачений ЄСВ за період з лютого по листопад 2014 року. В судове засідання позивач не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, уточнену позовну заяву підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, подала письмові заперечення, в яких просила позовну заяву визнала частково в сумі 8937,68 грн., що складається з заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги в розмірі6486,00 грн., а також середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 2451,68 грн., з підстав викладених письмово. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечено, позивач [PERSON] з 2006 року працював електромонтером охоронно-пожежної сигналізації ПАТ "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань". Починаючи з липня 2013 року позивач заробітну плату отримує нерегулярно внаслідок чого утворилася заборгованість, яку йому було виплачено після звернення до суду з заявою про видачу судового наказу. 11.11.2014 року позивач був звільнений із займаної посади електромонтера охоронно-пожежної сигналізації був звільнений у відповідності до ст. 40 п. 1 КЗпП України. На ПАТ "АТ НДІРВ" у відповідності до чинного колективного договору та у відповідності до КЗпП України, на підставі відповідних наказів директора в період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року був встановлений неповний дводенний робочий тиждень, а в період з 01.01.2015 року по 01.03.2015 року підприємство повністю зупинило свою діяльність. отже компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача підлягають наступні робочі дні: в листопад 2014 року - 17,18,24,25 (4 днів), в грудні 2014 року - 01,02,08,09,15,16,22,23,29,30 (10 днів), в січні 2015 року - робочих днів на підприємстві не було, в лютому 2015 року - робочих днів на підприємстві не було. У відповідності з ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно статті 15 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань з оплати праці. Статтею 47 КЗпП України передбачений обов'язок роботодавця в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України тобто в цей же день - останній день роботи, який є днем звільнення. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум в останній день роботи роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідності до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів або годин. Відповідно до довідки про суму заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги при звільненні сума до стягнення становить 6486 грн., з них вихідна допомога становить - 3940,20 грн. Оскільки загальна кількість робочих днів складає 14 робочих днів. З розрахунку середнього заробітку в розмірі 175, 12 грн. у відповідності до норм чинного законодавства України, загальна сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку з позивачем при його звільненні складає 2451 грн. 68 коп. Таким чином, враховуючи надані відповідачем докази та викладені вище обставини, суд стягує з відповідача на корить позивача заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу в розмірі 6486,00 грн, а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2451,68 грн. У ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати" зазначено, що компенсація провадиться у тому ж місяці, у якому буде фактично здійснюватись виплата заборгованості. Таким чином, вимоги позивача про стягнення компенсації частини доходів не підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON], про відрахування належних до сплати податків та обов'язкових платежів, зобов'язання відповідача виконати свої зобов'язання зі сплати обов'язкових платежів, податків та зборів та перерахування зі стягнутих на користь [PERSON] суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до довідки №05/48 від 04.03.15 р. банки мають право приймати від платника ЄСВ платіжні дорученнята інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати та здійснювати їх виплату (перерахування) тільки за умов одночасного надання платником розрахункових документів про перерахунок коштів на сплату відповідних сум ЄСВ або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум. На підтвердження проведення даних перерахунків представником відповідача надані платіжні доручення. Згідно ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial