Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 20 квітня 2007 року по 27 травня 2010 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. 27 травня 2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі № 2-2396/10, відповідно до якого з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 22 лютого 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. На протязі семи років відповідач ухилявся від виконання даного рішення суду, аліменти на утримання дитини виплачував не в повному обсязі, будь - якої іншої допомоги на утримання дитини не надавав. У зв"язку з цим матеріальне становище позивачки погіршилось і тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідачу добре відомо про існування заборгованості по аліментам, бо його неодноразово викликали на прийом до державного виконавця, на виконанні якого перебував виконавчий лист, однак [PERSON] жодних зусиль для погашення заборгованості не докладає. Вищевказані факти свідчать про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини та ухилення від їх сплати без поважної причини. Тому просить суд стягнути з відповідача, [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 54 511 грн. 65 коп. А також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочки в сумі 16 585 грн. 30 коп. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов підтримала, на його задоволенні наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи. Враховуючи ту обставину, що відповідач мешкає за межами територіальної підсудності Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, 12 вересня 2017 року судом було направлено доручення до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вручення позовної заяви та проведення допиту відповідача щодо викладених позовних вимог (а.с.18). 13 квітня 2018 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла ухвала від 27 березня 2018 року про виконане судове доручення, згідно якої, вбачається, що [PERSON] в судовому засіданні викладенні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. На даний час ним частково погашається заборгованість по сплаті аліментів, яку він в повному обсязі має намір сплатити в найближчий термін. Тому просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.34). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 20 квітня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис № 903, складений 03 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції (а.с.4). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.5,7). Дитина після розірвання шлюбу проживає з позивачкою [PERSON], про що свідчить довідка про склад сім"ї, видана 30 березня 2017 року ОСББ "Орхідея-Н" (а.с.6). 27 травня 2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі № 2-3224/10 було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 22 лютого 2010 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Однак, [PERSON] рішення суду належним чином не виконував, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] сплачувати перестав і станом на 01 березня 2017 року у нього виникла заборгованість в розмірі 54 511 грн. 65 коп., про що свідчить розрахунок № 176 по аліментам, складений 01 березня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9-10). Згідно до ч.1,2,3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов, повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до довідки про розрахунок аліментів, яка була надана Відділом державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, заборгованість по аліментам [PERSON], згідно виконавчого листа № 2-3224/10, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області виникла з 22 лютого 2010 року, нарахована відповідно до вимог ст.74 ЗУ „Про виконавче провадження" та ч.3 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості та нарахована боржнику як непрацюючому. Згідно розрахунків заборгованості за аліментами, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів нараховується в межах позовних вимог з лютого 2010 року по лютий 2017 року та складає 16 585 грн. 30 коп. (а.с.11-12). З врахуванням вищезазначеного, оскільки відповідач не виконує свої зобов"язання по сплаті аліментів на утримання дитини, не надав жодних доказів щодо відсутності доходів, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по аліментам у розмірі 54 511 грн. 65 коп. та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожний день прострочки в розмірі 16 585 грн. 30 коп., згідно з розрахунком, наданим позивачкою. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved