Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

18 березня 2015 року позивач зверувся до суду з вказаним позовом. В позові зазначив, що 17 серпня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005267105, відповідно до якого позичальникові було надано кредит в сумі 22 982,40 грн зі сплатою процентів за ставкою 0,01% річних, для придбання товару, строком до 17 серпня 2015 року. Відповідачка зобов"язання за договором не виконує, у зв"язку з чим, станом на 30 грудня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 27 862,39 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом - 22025,16 грн., відсотків за користування кредитом - 1,83 грн., комісії за обслуговуванння кредиту - 5835,40 грн. 21 липня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу, за яким позивачеві перейшло право вимоги до Позичальника. Просить суд стягнути з відповідачки вказану суму боргу та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову у повному обсязі. Від відповідачки через канцелярію суду 12 червня 2015 року надійшла письмова заява про перенесення судового засідання у зв"язку із зайнятістю на роботі. Разом з тим, будь-яких доказів у підтвердження викладених у заяві обставин відповідачка суду не представила, хоча судом 20.04.2015 року вже відкладалося судове засідання за заявою відповідачки про зайнятість на роботі, а наступні призначалися із врахуванням її заяв про непризначення судових засідань на певний період (заява від 15.05.2015 року). В судовому засіданні 02 червня 2015 року відповідачка щодо дати судового засідання на 15 червня 2015 року заперечень не мала. За такого, суд вважає зазначену заяву необґрунтованою і такою, що може призвести затягування розгляду справи, а тому вважає, що вона не підлягає задоволенню. Виходячи з цього, суд вважає неявку відповідачки в судове засідання неповажною. Враховуючи те, що судом досліджені доводи сторін, матеріали справи, представлені сторонами докази та заперечення, підстави, передбачені ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи та оголошення перерви в ній відсутні, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися цивільні правовідносини, що випливають із зобов"язальних по кредитному договору. Судом встановлено, що 17 серпня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005267105, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у сумі 22 982 грн 40 коп. зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних строком на 24 місяці на придбання товару (далі - Договір)(а.с.4-7). У відповідності до п.1.4.5. Договору передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Розмір щомісячних платежів зазначається в Графіку платежів, що є невід"ємною частиною Договору, у формі ануїтентних платежів (п.1.4.7). ПАТ "ОТП Банк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит у визначеному договором порядку та розмірі. Однак, [PERSON] умови кредитного договору, щодо своєчасної сплати коштів по кредиту, не виконує. У зв'язку з цим станом на 30.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 27862, 39 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 22 025,16 грн.; заборгованості по відсоткам - 1,83 грн.; комісії за обслуговування кредиту - 5835,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с.70).\~ \~ Статтею 1054 ЦК України\~\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~\~ст. 1050 ЦК України\~\~передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України\~\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 21 липня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» уклало договір факторингу № 21/07/14 з ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до умов якого, ПАТ «ОТП Банк» (первісний кредитор) передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (новий кредитор) прийняв право грошової вимоги та став кредитором за кредитним договором №2005267105 від 17.08.2013, укладеним із [PERSON], в розмірі портфеля заборгованості (а.с.18-22). Відповідно до\~\~ст. 514 ЦК України\~\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі\~\~і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» листом від 24.07.2014 року повідомляв відповідачку про відступлення права вимоги та сплати заборгованої суми (а.с.17). Таким чином, позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі заборгованої суми за кредитним договором, а відповідач зобов"язаний до сплати заборгованої суми на його користь. Відповідно до ч.2\~ ст.59 ЦПК України\~ обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~\~статтею 61 цього Кодексу. Заперечуюючи проти позову відповідачка посилалася на те, що кредитний договір вона не укладала й кредитні кошти не отримувала. Разом з тим, вказані доводи відповідачки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки вона відмовилася в судовому засіданні заявляти клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.62), в наступних судових засіданнях такого клопотання не заявила, інших доказів на підтвердження своїх доводів суду не надала. Отримання відповідачкою кредитних коштів на умовах, викладених у кредитному договорі підтверджується дослідженими у судовому засіданні оригіналом договору про надання споживчого кредиту від 17.08.2013 року (а.с.5), за умовами якого Банк перераховує визначені п.1.1. цього договору суми кредиту на користь продавця в рахунок оплати Товару та послуги, рахунком-фактурою ФОП [PERSON] від 17.08.2013 року на суму 22 920 грн. (а.с.12), квитанцією до прибуткого касового ордеру ФОП [PERSON] №341 від 17.08.2013 року про прийняття від [PERSON] 2000 грн. авансового платежу за товар (а.с.13), видатковою накладною від 17.08.2013 року про передачу товару одержувачем [PERSON] (а.с.14), специфікацією до кредитного договору (а.с.15), розрахунком заборгованості (а.с.74), представленою позивачем фотографією з торгівельної точки при оформленні кредиту, на якій зображена [PERSON] з паспортом в руках (а.с.73,75). Вказані представлені позивачем докази відповідачкою не спростовані. Те, що вона зверталася до правоохоронних органів із заявою щодо підроблення її підпису у кредитному договорі згідно витягу із кримінального провадження (а.с.63), а також, що за вказаною у договорі адресою в м.Скадовськ вона ніколи не проживала, не підтверджує того, що кредитний договір вона не підписувала й кредиту не отримувала. Яким чином до кредитного договору додано посвідчену копію її паспорту, в судовому засіданні відповідачка пояснити не змогла. Будь-яких доказів у підтвердження втрати нею паспорту у цей період суду не представлено. Враховуючи наведене, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви згідно платіжного доручення №123 від 15.01.2015 року у розмірі 278,62 грн.

Outcome: approved