Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

08.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 19 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Тузлівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 11. Від шлюбу на теперішній час неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сімї, як зазначає позивачка, стало те, що вона з відповідачем стосунки як подружжя не підтримують, спільне господарство не ведуть, сумісне життя і збереження сімї стали не можливими, тому що втратили почуття кохання один до одного. В останній час відповідач став зловживати спиртними напоями, постійно вчиняє сварки. Позивачка в судове засідання надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, повідомивши суд, що наданий їм термін на примирення позитивних результатів не дав, так як відносини між ними не покращились (а.с.21). Відповідач надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, повідомивши суд, що наданий їм термін на примирення позитивних результатів не дав, так як відносини між ними не покращились (а.с.22). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про одруження І-ЖД № 102358 від 19.09.1999 року (а.с.3), 19.09.1999 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Кріцькою/ [PERSON], який був зареєстрований у Тузлівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 11. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, втратили почуття поваги та кохання один до одного. За бажанням відповідача їм надавався термін на примирення, строком на один місяць, але він позитивних результатів не дав, так як відносини між сторонами не покращилися. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Кріцька" на "Нестеренко". В поданій до суду заяві, остання просила залишити їй прізвище "Нестеренко", тому підстав для зміни прізвища позивачки суд не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved