Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У листопаді 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Позика» звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11181004000 від 10.07.2007 року у розмірі 4\~593\~897,10 грн., звернути стягнення на Предмет іпотеки за Договороміпотеки № 3875, посвідчений 10 липня 2007 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області - [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за номером 662, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» права на продаж Предмета іпотеки - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Березанщина, вул. Пархоменко, 35-Б, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221487002:02:009:0035, цільове призначення (використання) земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №593880 виданого Путрівською сільською радою Васильківського району Київської області 04.06.2007 року, будь - якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за початковою ціною 104 912,00 гривень. Звільнити з під арешту вказану земельну ділянку, що накладений: 1). постанова, аа№367937 від 15.08.2008 року, ВДВС Києво-Святошинського р-ну Київської обл., обєкт обтяження: невизначене майно, Все майно, власник: [PERSON], тип обтяження: арешт нерухомого майна: номер обтяження: 7840459, зареєстровано 02.09.2008 року;номер обтяження: 7964357, зареєстровано 24.09.2008 року Київська обласна філія ДП«Інформаційний центр»; 2) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30690162, 13.03.2012, Старшим державним виконавцем Відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції [PERSON] 13.03.2012 13:47:41 за № 12265450, Обєкт обтяження: земельна ділянка, адреса: Київська обл., Васильківський р., с. Березанщина, вулиця Пархоменка, земельна ділянка 35 б, кадастровий номер: 3221487002:02:009:0035 Власник: [PERSON] Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 12265450; 3) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП№ 35219156, 14.11.2012, відділ примусового виконання рішень УДВС у Київській області, ГопційP.O., Обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, Власник: [PERSON], реєстраційний номер обтяження 13254878. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належно повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення слухання справи, розгляд за їх відсутності не надіслав. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно дост. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). В силу вимог ст.ст.\~2,\~4,\~12,\~76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з ч.1 ст. 591 ЦК України та ст. 39 Закону України "Про іпотеку" задоволення вимог кредитора за рахунок майна, що є предметом іпотеки, в судовому порядку може здійснюватися виключно шляхом реалізації предмета іпотеки через продаж з публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", де зазначено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. З урахуванням положень ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно , яке є предметом іпотеки , є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі , яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що згідно виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що згідно виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. З урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотеко держателем права власності на нього за рішення суд, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотеко держатель на підставі ч.3 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. В правовій позиції в постанові ВСУ від 28 вересня 2016 року у справі 6-1243цс16 Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 1ст.391ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до вимог якого обтяження припиняється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що 10.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11181004000(а.с. 5-7). В якості забезпечення виконаннязобовязань за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було\~укладено Договір\~іпотеки №3875\~ та\~відповідно до\~п.\~1.1.\~Іпотекодавецьпередав в іпотеку наступне нерухоме майно: земельна ділянка, загальною площею - 0,250 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Березанщина, вул. Пархоменко, б. 35-6. Кадастровий номер 3221487002:02:009:0035. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №593880 виданого Путрівською сільською радою Васильківського району Київської області 04.06.2007 року (а.с. 16-18). 02 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ф1НАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 50/1, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11181004000 від 10.07.2007 року, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» (а.с. 22-26). 12 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» було укладено Договір факторингу № 50/1-1, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11181004000 від 10 липня 2007 року, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Позика» (а.с. 27-30). 03.01.2017 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» ТОВ «ФК «Позика» укладено Договір про відступлення прав вимоги №1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу №50/1 від 02 грудня 2016 року, відповідно до якого право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «Позика» (а.с. 33-35). Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 661015,46 грн. суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11181004000 від 10.07.2007 року (а.с. 37-39). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2017 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Позика» у виконавчому провадженні щодо солідарного стягнення із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №11181004000 від 10.07.2007 року (а.с. 40-42). Згідно Висновку про вартість обєкта оцінки №2083139_03082017_119 ТОВ «Бюро оцінок», вартість земельної ділянки, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Березанщина, вул.. Пархоменко, 35-б, власник якої [PERSON], становить 104\~912 грн. (а.с. 43). Відповідно до Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Березанщина, вул.. Пархоменко, 35-б, власник якої [PERSON] накладено заборону та арешти (а.с. 20-21). Враховуючи, у звязку з непогашенням в повному обсязі [PERSON] заборгованості за кредитним договором, заборгованість перед новим кредитором становить 4\~593\~897,10 грн., та оскільки боржник [PERSON] не виконує рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача за рахунок майна відповідача, що є предметом іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за позивачем. \~Крім того, з метою недопущення порушення майнових прав позивача, арештмайна [PERSON] підлягає скасуванню. \~ \~ \~ Згідно\~ст.141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 9 600 гривень 00 копійок судового збору. (а.с. 1) На підставі наведеного та

Outcome: approved