Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

31.10.2016 року Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Авангард" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що 16.06.2004 року між [PERSON] та ПСП "Агрофірма "Авангард" укладено договір оренди землі, згідно якого відповідачка передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку загальною площею 13,24 га ріллі в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області строком на 49 років. Згідно вказаного договору оренди землі, відповідачка у встановлений строк та у повній мірі отримувала належну їй орендну плату за використання вищевказаної земельної ділянки. Проте, протягом квітня-вересня 2016 року відповідачка систематично вчиняла перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою, зокрема, 16.04.2016 року та 16.05.2016 року за допомогою вийнятої техніки пошкодила частину посівів соняшника на орендованій земельній ділянці, а 13.09.2016 року здійснила часткове збирання урожаю технічних культур на частині орендованої земельної ділянки. Посилаючись на протиправність дій відповідачки, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні вищевказаною земельною ділянкою протягом строку дії договору оренди землі шляхом заборони відповідачці здійснювати на земельній ділянці будь-які сільськогосподарські роботи та стягнути з відповідачки на його користь всі понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його, посилаючись на підстави вказані в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуюючого. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 16.06.2004 року між [PERSON] та ПСП "Агрофірма "Авангард" укладено договір оренди землі, згідно умов якого відповідачка передала позивачу в оренду земельну ділянку площею 13,24 га ріллі в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області строком, кадастровий номер [NUMBER], на 49 років (а. с. 18-20). Вказаний договір зареєстровано у Єланецькому реєстраційному окрузі (офісі) МРФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.04.2007 року за [NUMBER], а 02.06.2014 року відомості про вказаний договір внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.11). Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі є укладеним та набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Зі змісту до ст.ст. 124, 125, 126 ЗК України випливає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Тобто, суд приходить до висновку, що позивач є належним користувачем за вищевказаним договором, має право самостійно господарювати на вищевказаній земельній ділянці та набув право власності на посіви відповідно до п. п. "а", "б" ст. 95 ЗК України. Проте, з матеріалів справи вбачається, що правоохоронними органами достовірно встановлено, що в період часу з 16.04.2016 року по 17.04.2016 року та з 09.05.2016 року по 16.05.2016 року відповідачка із застосуванням найманої техніки перекультивувала частину спірної земельної ділянки, засіяної позивачем насінням соняшнику, площею 0, 5 га та 13,24 га відповідно (а.с. 13-14). Крім того, 13.09.2016 року відповідачка здійснила часткове збирання урожаю технічних культур на частині спірної земельної ділянки площею 3 га (а.с. 48-52). Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК Україна власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частинами 1, 2 ст. 27 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Крім того, рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 16.08.2016 року, залишеним без змін у частині задоволення позовних вимог про стягнення збитків рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20.10.2016 року, з [PERSON] на користь ПСП "Агрофірма "Авангард" стягнуто збитки у розмірі 63310,50 грн., заподіяні внаслідок знищення посівів шляхом перекультивування 16.04.2016 року та 16.05.2016 року частини вищевказаної спірної земельної ділянки (а. с 16-17, 45-47). Враховуючи вищевикладене, суд вважає достовірно встановленим факт вчинення відповідачкою перешкод у користуванні позивачем земельною ділянкою. Так як, позивач є належним орендарем вказаної земельної ділянки за договором оренди землі, укладеним між сторонами, суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні вищевказаною земельною ділянкою протягом строку дії договору оренди землі шляхом заборони відповідачці здійснювати на земельній ділянці будь-які сільськогосподарські роботи підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, сплачений позивачем судовий збір при зверненні до суду у розмірі 1378 грн. підлягає стягненню з відповідачки на його користь. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved