Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулися [PERSON], [PERSON] з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу "Житлово - будівельний кооператив № 406", територіальної громади в особі Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог, які в подальшому були уточнені, позивачі зазначили, що [PERSON] є дружиною, а [PERSON] є донькою померлого [PERSON] За життя, [PERSON] був членом "житлово - будівельного кооперативу № 406" м. Дніпропетровська. Квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі ордеру, за яку [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON], за рахунок їх спільних коштів, здійснив повну сплату пайового внеску у 1992 році. Однак, [PERSON] за життя не займався оформленням права власності з отриманням правовстановлюючого документу на квартиру. 15 липня 2014 року [PERSON] помер. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої увійшла житлова квартира [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріуса із заявою за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам нотаріусом було відмовлено у видачі відповідних свідоцтв, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру № 58 за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, буд. № 17. У зв'язку з чим просять суд визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири № 58 у житловому будинку № 17 по пр. Миру у м. Дніпро, як частку в спільній сумісній власності подружжя, визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] на 1/4 частину квартири № 58, у житловому будинку № 17 по проспекту Миру у м. Дніпро, визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] на 1/4 частину квартири № 58, у житловому будинку № 17 по проспекту Миру у м. Дніпро. В судові засідання з'являвся представник [PERSON]. У судове засідання, призначене на 14.02.2017 року представник [PERSON] не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Позивач [PERSON] у судові засідання не з'являлась, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача - обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 406", територіальної громади в особі Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради у судові засідання не з'являвся, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача - територіальної громади в особі Індустріальної районної у місті Дніпропетровську раді у судові засідання не з'являвся, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] у судові засідання не з'являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер 15 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 02.12.2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 02 грудня 2014 року серії І - КИ № 597820, актовий запис № 710. Померлий [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ - КИ № 495726, виданим Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська 26.08.1989 року, актовий запис № 830 . У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI- КИ 328665, виданим Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська 11 квітня 1990 року, актовий запис № 319. [PERSON] на підставі ордеру на жиле приміщення № 001828 від 06.08.1991 року, виданого бюро по обміну жилої площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів була надано квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї з однієї людини - [PERSON], за яку він за час свого життя повністю сплатив пайовий внесок у повному обсязі, що підтверджується заявою обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу № 406" № 1058 від 28.09.2016 року, одержаної судом 10.10.2016 року. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 21.07.2016 року та 13.12.2016 року відповідно. Відмовляючи позивачам у задоволенні заяв нотаріус посилався на те, що згідно листа КП "ДМБТІ" ДОР від 14.01.2015 року відомості щодо реєстрації права власності за адресою: м. Дніпропетровськ(м. Дніпро,) [ADDRESS] відсутні, що відповідно є підставою для відмови у видачі свідоцтва. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 Закону України «Про власність»\~член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства,\~який повністю вніс свій пайовий\~внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно зі\~ст. 16 Закону України «Про власність»\~майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві\~спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і\~Кодексом про шлюб та сім'ю України. Відповідно до ч. 1 ст.\~22, ч. 1 ст.\~24 КпШС України, чинного на час придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 року, пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Отже, [PERSON] набув права власності на квартиру № 58, що розташована в житловому будинку № 58 по пр. Миру в м. Дніпро в період перебування у шлюбі з [PERSON] та вказана квартира є спільним сумісним майном подружжя, частки якого виходячи з положень ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України є рівними. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири № 58, у житловому будинку № 17 по проспекту Миру в м. Дніпро підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин 2, 3 ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. \~\~\~\~\~\~Зі змісту\~ст. 321 ЦК України\~вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~\~\~\~\~\~Водночас, відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~\~\~Згідно зі\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За положеннями частин 1, 3 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виниклих правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за кооперативну квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. На підставі п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. \~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 182 ЦК України\~та ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього\~Закону. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України, зазначено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки право власності на квартиру під час життя померлим не зареєстровано, хоча він повністю сплатив пай за квартиру, а тому за кожним з позивачів повинно бути визнано право власності на 1/4 частину квартири № 58, у житловому будинку № 17 по проспекту Миру в м. Дніпро квартири у порядку спадкування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved