Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 грудня 2020 року з вини відповідача, належному їй на праві власності автомобілю марки БАЗ 22154 державний номер [NUMBER] завдано механічних пошкоджень, чим відповідно завдано матеріальні збитки. Просила стягнути з відповідача франшизу у розмірі 2500 гривень, передбачену умовами полісу страхування серія АР №8019572, витрати понесені на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП у розмірі 6000 гривень, недоотримані кошти за час вимушеного простою пошкодженого транспортного засобу(упущена вигода) у розмірі 6080 гривень, моральну шкоду у сумі 3000 гривень та сплачений нею судовий збір у розмірі 908 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до\~ст. 223 ЦПК України\~та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні фактичні обставини, докази, що їх підтверджують, та відповідні ним спірні правовідносини. Згідно постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області номер справи 623/4335/20 номер провадження 3/623/9/2021 від 13 січня 2021 - 08 грудня 2020 року, о 13 годині 10 хвилин, по вулиці Перемоги, біля будинку №83, в селі Заводи, Ізюмського району, Харківської області, водій [PERSON] керував транспортним засобом OPEL KADETT CARAVAN, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з транспортним засобом БАЗ 22154, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою відповідача у справі [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок, на користь держави. Постанова набрала чинності 23 січня 2021 року.(а.с.17). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі обставини або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вчинення відповідачем адміністративного проступку не спростовується, та за наявності постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, яка набрала законної сили, не підлягає доказуванню. Згідно полісу №АР 8019572 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де страховик ПАТ "Страхова Група "ТАС", страхувальник [PERSON] , строк договору з 01.08.2020 року по 31.07.2021 року, забезпечено транспортний засіб OPEL KADETT CARAVAN, державний номерний знак [NUMBER] - розмір франшизи складає 2500 гривень. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхуванння цивільно-правової відповідальності транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вбачається зі Полісу № АР 8019572 розмір франшизи складає 2 500,00 грн. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Право потерпілого на компенсацію франшизи за рахунок особи, яка завдала йому шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страхувальника та одержати повну компенсацію франшизи від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Отже, право вибору суб`єкта відшкодування завданої шкоди належить потерпілому. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, надаючи оцінку аргументам учасників справи та правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками визнаються: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 29 Закону №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно з положеннями\~статті 11 ЦК України\~заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. Зважаючи на викладене, обов`язок по відшкодуванню вартості відновлювального ремонту лежить на страховій компанії, яка є страхувальником автомобіля [PERSON] , а саме АТ "СГ "ТАС"(приватне). Таким чином, позивачу [PERSON] необхідно у частині стягнення витрат понесених на проведення ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 6000 гривень необхідно звернутися до страхової компанії, яка є страхувальником автомобіля [PERSON] , а саме АТ "СГ "ТАС"(приватне). Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовна вимога [PERSON] щодо недоотриманих коштів за час вимушеного простою пошкодженого транспортного засобу(упущена вигода) у розмірі 6080 гривень у ході судового розгляду до задоволення не підлягає, оскільки не знайшла свого підтвердження. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то при прийнятті судового рішення в цій частині суд виходить з наступного. Моральна шкода позивачеві була завдана порушенням його права на належне розпорядження та користування транспортним засобом, змінами у робочому процесі. Ситуація, що стала підставою цього позову, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю сутністю. Вона порушує життєві плани та змінює звичайний життєвий устрій. Відстоювання своїх цивільних прав займає в позивача тривалий час, потребує значних фізичних та психологічних сил. Внаслідок обставин, що є предметом розгляду в цій справі, позивач зазнав значних матеріальних збитків. При цьому, суд вважає, що заявлена позивачем сума компенсації моральної шкоди в розмірі 3000,00 гривень є співмірною з тими негативними наслідками, що наступили для позивача, та відповідає критерію розумності. Оцінивши встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вказана сума є достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань позивача. Таким чином, на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом вирішено позовні вимоги задовольнити частково, а саме: в частині стягнення франшизи, яка передбачена умовами полісу страхування та моральної шкоди завданої позивачу у справі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial