Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивачі у липні 2016 року звернулися до суду із позовом до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання рішення № 49 виконавчого комітету Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 28 грудня 1999 року в частині передачі у власність земельної ділянки 0,30 га [PERSON] по [ADDRESS] - недійсним, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий [PERSON] 30 листопада 2000 року на земельні ділянку площею 0,25 га,цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1865, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] 23 серпня 2007 року, посвідченого Єлістратовою С.В., приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 4808, визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку,що виданий 01 березня 2011 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 1000 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322128081000293, а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в розмірі 6614 грн. 40 коп. Позивачі зазначають, що вони є співвласниками житлового будинку з відповідними надвірними будівлями: сараю, погребу, вбиральні, веранди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] належить Ѕ частки зазначеного житлового будинку з відповідними надвірними спорудами згідно із згідно із договором дарування від 05 грудня 1995 року. Договір зареєстрований у Богданівській сільській раді Броварського району Київської області 05 січня 1996 року за № 966. Раніше подарована [PERSON] 1/2 частка нерухомого майна відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 28 січня 1992 року в рівних частках належала [PERSON] і [PERSON] - батькам померлого [INFO] [PERSON] та співпозивача [PERSON] . Співпозивачам [PERSON] та [PERSON] належить по ј частки цього нерухомого майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 1992 року, як дружині та сину померлого [PERSON] , який був також рідним братом [PERSON] . Даний житловий будинок, що належить позивачам по справі, знаходиться на земельній ділянці, яка раніше перебувала в користуванні [PERSON] , як власника будинку по [ADDRESS] . Крім того, згідно із Наказом №285 від 16.08.1985 р. Броварського виробничого об`єднання плодоовочевого господарства - " Колгосп імені Докучаєва" [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,20 та за підставі Протоколу засідання земельної комісії (Протокол №7 від 12.08Л 985 р). та заяви [PERSON] (рідної бабусі померлого [PERSON] та співпозивача [PERSON] ). Відповідно до Наказу №48 від 13.02.1987 р. Броварського виробничого об`єднання плодоовочевого господарства "Колгосп імені Докучаєва" [PERSON] додатково також було виділено земельну ділянку 0,20 га на підставі рішення земельної комісії (Протокол №1 від 07.03.1986 р.) за рахунок земельної ділянки [PERSON] . Позивачі посилаючись на вимоги ч. 1,2 ст. 30 ЗК України (1990 року) зазначають, що вони набули право користування земельною ділянкою під зазначених жилим будинком та відповідними надвірними спорудами. Так, відповідно до записів земельно-кадастрової книги 1998 р. в користуванні: за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,1500 га по [ADDRESS] , [ADDRESS] межах Богданівської сільської ради, Броварського району Київської області; за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,0700 га по [ADDRESS] в межах Богданівської сільської ради, Броварського району Київської області; за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,0800 га по [ADDRESS] межах Богданівської сільської ради, Броварського району Київської області. Тобто, співвласникам зазначеного житлового будинку належить на праві користування земельні ділянки, загальною площею 0,30 га під будинком. Як нам стало відомо з 2015 році під час розгляду цивільної справи № 361/4486/15-ц (провадження № 2/361/2168/15), що наведених вимог законодавства стосовно переходу прав користування Богданівська сільська рада Броварського району Київської властності не врахувала, передавши своїм рішенням № 49 від 28.12.1999 р. у приватну власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 0,30 га, хоча згідно із земельно-шнуровою книгою 1998 р. [PERSON] не має в користуванні жодних земельних ділянок, без передбаченого законом вилучення (викупу)відповідної частини її позивачів, відповідно [PERSON] було передано частину земельної ділянки, що належала позивачам. На підставі вказаного рішення [PERSON] виготовила Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1865. Позивачі посилаються на те, що вказаний державний акт на право власності на землю виготовлений та виданий без встановлення межових знаків і погодження меж земельної ділянки з позивачами, які є суміжними землекористувачами, оскільки позивачі при складанні акта погодження меж земельної ділянки не були присутні, з даним актом не ознайомлені, жоден із позивачів його не підписував, що є грубим порушенням вимог п.1.13, п.п. б п. 2, п.2.3, 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647. Позивачі вказують на те, що безпідставно отримавши земельну ділянку площею 0,2500 га у власність, що порушує право користування співпозивачів належними їм земельними ділянками. [PERSON] продовжила порушувати вимоги закону та розпорядилася безпідставно отриманою земельною ділянкою, продала частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, [PERSON] за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 23.08.2007 р., посвідченого Єлістратовою С.В., приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 4808. На підставі цього Договору на ім`я [PERSON] було виготовлено та видано 01 березня 2011 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322128081000293 та підписаний Головою Богданівської сільської ради [PERSON] та Начальником Управління Держкомзему у Броварському районі [PERSON] . Позивач також зазначають, що вказаний державний акт на право власності на землю також був виготовлений та виданий без встановлення межових знаків і погодження меж земельної ділянки з позивачами, які є суміжними землекористувачами, з порушенням вимог п. 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право застійного користування землею, договорів на право тимчасового користування (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за №354/3647, внаслідок чого фактичні (відновлені) межі земельної ділянки не співпадають з межами, визначеними у державному акті на право власності на земельну ділянку. В результаті зазначених протиправних дій відповідачів земельна ділянка під належним на праві власності співпозивачам житловим будинком та відповідними надвірними спорудами фактично становить 0,2300 га, хоча повинна становити щонайменше 0,3000 га, що порушує право позивачів на користування земельною ділянкою у встановленому розмірі та можливість приватизації земель в порядку та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України. Позивачі вказують, що вони з метою визначення чи можливо вирішити даний спір в позасудовому порядку, звернулись до Богданівської сільської ради Броварського району, адже, згідно із ст. 12 ЗК (2001 року) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних :ин на території сіл, селищ, міст належить вирішення земельних спорів. В результаті було сформована комісія, проведено обміри із використанням спеціальної техніки та явлено, згідно із Актом від 26.11.2014 р., що наявна накладка на належну позивачам земельну ділянку, що заважає приватизації земельної ділянки. Враховуючи вищесказане, комісія вирішила, що необхідно звернутися до суду для скасування державних актів на право власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] та подальшої приватизації земельних ділянок, які на даний час приватизувати не можливо. Крім того, позивачами було замовлено зведений кадастровий план спірних земельних ділянок, Зведеного кадастрового плану, що виконав сертифікований інженер-геодезист [PERSON] , з якого вбачається, що в результаті незаконних дій відповідачів, відбувається накладка, а саме [PERSON] продавши 0,1000 га із 0,2500 га продовжує фактично користуватися земельною ділянкою площею 0,1947 га, [PERSON] незаконно здійснює фактичне землекористування частиною належної позивачам земельної ділянки. 15 вересня 2016 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Єлістратову С.В. 08 грудня 2017 року розпорядженням керівника апарату за № 178 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи" у зв`язку із перебуванням головуючого у цивільній справі № 361/3741/16-ц (провадження № 2/361/210/17) судді Білик Г.О. на лікарняному з 19 вересня 2017 року, призначений повторний автоматизований розподіл цивільної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08 грудня 2017 року справу розподілено головуючому судді Радзівіл А.Г. (а.с.228) 14 грудня 2017 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області справу прийнято до провадження, призначено справу до судового розгляду на 31 січня 2018 року. 06 вересня 2018 року позивачі подали до суду заяву про зміну предмету позову, просили суд: - про визнання рішення № 49 виконавчого комітету Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 28 грудня 1999 року в частині передачі у власність земельної ділянки 0,30 га [PERSON] по [ADDRESS] - недійсним, - визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий [PERSON] 30 листопада 2000 року на земельні ділянку площею 0,25 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1865, - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] 23 серпня 2007 року, посвідченого Єлістратовою С.В., приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 4808, - визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, що виданий 01 березня 2011 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 1000 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322128081000293, - визнати рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 21 червня 2016 року за № 225-07-VII, якою затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0478 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, що передається у власність [PERSON] , яка розташована по [ADDRESS] , розроблена ФОП [PERSON] та передачу у власність [PERSON] земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] ; - визнати недійсним рішення державного реєстратора Дахно В.Б. (Богданівської сільської ради) визнання недійсним рішення державного реєстратора Дахно Вадима Борисовича (Богданівська сільська рада) про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30497061 від 18.07.2016 р., про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0046 га, для ведення особистого селянського господарства за [PERSON] . Позовні вимоги в частині визнання рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 21 червня 2016 року за № 225-07-VII, та визнання недійсним рішення державного реєстратора Дахно В.Б. (Богданівської сільської ради) визнання недійсним рішення державного реєстратора Дахно Вадима Борисовича (Богданівська сільська рада) про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), обґрунтовані тим, що на думку позивачів вказана земельна ділянка 0,0478 га, виникла і була приватизована між земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] , хоча належна [PERSON] становила одне ціле з земельною ділянкою [PERSON] , оскільки виникли в результаті поділу,що вказує на маніпулювання із координатами спірних земельних ділянок, належних [PERSON] та [PERSON] . Позивачі посилаються на п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Додаток 2 до вказаної Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками передбачає наявність підписів в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання підписів власників (користувачів) суміжних земельних ділянок. Дані вимоги враховані не були, що потягнуло за собою прийняття оскаржуваного рішення Богданівської сільської ради щодо спірної земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0046 га, для ведення особистого селянського господарства. Зазначене незаконне рішення органу місцевого самоврядування стало підставою державної реєстрації права власності за відповідачем на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30497061 від 18 липня 2016 року, Дахно Вадимом Борисовичем , Богданівська сільська рада). Позивачі та їх представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Пояснення надали аналогічні змісту вищенаведених позовних заяв. Представник відповідача Богданівської сільської ради Броварського району Київської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі, суду пояснила, що приватизація та купівлі-продаж земельних ділянок відбулася відповідно до вимог закону. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на наступне. Заперечували посилання позивачів на те, що нібито [PERSON] , згідно із наказом "Совхозу імені Докучаєва" № 285 від 16.08.1985 р. було виділено 0.20 га, а потім згідно наказу "Совхоза імені Докучаева" № 48 від 13.02.1987р. ще додатково було виділено 0.20 га за рахунок земельної ділянки [PERSON] , оскільки це твердження не доведено позивачами за допомогою належних, достовірних та допустимих доказів.Із зазначених наказів "Совхозу імені Докучаева" не вбачається, де саме конкретно знаходиться кожна із вказаних земельних ділянок на місцевості та не зрозуміло те, чи йдеться в них про передачу різних земельних ділянок, кожна з яких має площу 0. 20 га, чи йдеться про одну й ту саму ж земельну ділянку площею 0.20 га.Крім того посилалися на те, що згідно ст. 22 ЗК України (1990 року) - право володіння або правокористування наданою земельною ділянкою "виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право". Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється. А згідно ст. 23 ЗК України (1990 року), право володіння або прав постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими селищними, районними, міськими Радами народних депутатів. Форми державних актів встановлюються Верховною Радою Української РС`Р. Документів, які б свідчили про те, що межі двох земельних ділянок (по 0.20 га кожна) про які йдеться у позові - встановлені землевпорядними організаціями в натурі (на місцевості) і щодо них отримані державні акти, що ці земельні ділянки є прилеглими одна до одної чи об`єднані в одну ділянку, що їм присвоєні кадастрові номери, гоню - позивачі до суду не надали. Отже представник відповідача посилається на те, що позивачі не довели того, що вони набули право користування земельною ділянкою під зазначеним вище будинком та надвірними спорудами саме в розмірі 0, 40 га та у зв`язку із переходом права власності до них на будинок і відповідно до ч.ч. 1.2 ст. ЗО ЗК України (1990 року), як не довели вони і того, що Богданівська сільрада нібито неправомірно передала відповідачу [PERSON] 0.30 га без вилучення (викупу) земельної ділянки у позивачів. А відтак то позивачі не виконали свого обов`язку щодо доказування та подання доказів закріплених в ст. 81 ЦІ ІК України, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.Що стосується доводів позивачів про те, що державний акт на ім`я відповідача [PERSON] нібито було видано без встановлення межових знаків і погодження меж земельної ділянки з позивачами, то такі доводи не доведені позивачами за допомогою належних, достовірних та допустимих доказів, а по-друге непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. При цьому представник посилався на постанову Верховного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 346/4408/15-ц провадження № 61-8450св18. У вказаній постанові зроблені висновки, що зводяться до того, що сама по собі процедура погодження межі є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини. Представник відповідача просив застосувати строки позовної давності посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 267 ЦК України, оскільки позивачі при подачі позову до суду лише послались на існування іншої судової справи за № 361/4486/15- ц (провадження № 2/361/2168/15), що ніби то вони про порушення їх прав дізналися під час розгляду вказаної справи, але не посилаються на конкретні докази, що підтверджували дату та конкретні обставини при яких позивачі дізналися про порушення їх прав, із посиланням на конкретний документ, тощо. Третя особа державний реєстратор Богданівської сільської ради Броварського району Київської області Дахно В.Б. в судове засідання не з`явився, про день,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду подав письмові пояснення, зазначив, що відповідно до розпорядження сільського голови Богданівської сільської ради від 25 березня 2016 року № 27, п. 2 покладено обов`язки державного реєстратора на Дахно В.Б . Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів. Що передбачено порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Тому на час звернення [PERSON] щодо реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства порушення норм чинного законодавства не виявлено. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Єлістратова С.В. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши позивачів, їх представника, представника відповідача Гриценко В . В. , відповідачів [PERSON] , та [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного. У відповідності до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно із статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 83 ЦПК України закріплено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 16 серпня 1985 року наказом № 285 "Про виділення земельної ділянки" Броварського виробничого об`єднання плодово-овочевого господарства " Радгосп імені Докучаєва" наказано "вилучити із земельної ділянки [PERSON] 0,20 га у земельний фонд радгосп". Виділити [PERSON] 0,20 га. (а.с.11). Наказ був прийнятий на підставі заяв [PERSON] , [PERSON] , протокол засідання № 7 від 12 серпня 1985 р. (а.с.11) Наказом Броварського виробничого об`єднання плодово-овочевого господарства "Радгосп імені Докучаєва" за № 48 від 13 лютого 1987 року п. 4 виділено земельну ділянку [PERSON] із земельної ділянки [PERSON] (а.с.12) 28 грудня 1999 року рішенням виконавчого комітету Богданівської сільської ради Київської області за № 49 "Про передачу земельних ділянок у власність" передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні [PERSON] по вул. Матросова площею 0,30 га. (а.с.18, 59) 30 листопада 2000 року [PERSON] виданий Державний акт на право приватної власності на землю на підставі рішення виконкому Богданівської сільської ради від 28 грудня 1999 року площею 0,2500 га, розташовану в [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, серії [NUMBER] . Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1860. (а.с.19) В листі від 31 травня 2012 року наданому Управлінням Держкомзему у Броварському районі Київської області повідомлено, що на земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташовану в [ADDRESS] межах Богданівської сільської ради Бровасрького району Київської області, яка знаходиться у власності [PERSON] згідно державного акту серії [NUMBER] , зареєстрованого 30 листопада 2000 року № 1860, визначено кадастровий номер: [NUMBER] - на земельну ділянку площею 0,15 га. (а.с.65, 111) 23 серпня 2007 року згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки [PERSON] передала у власність [PERSON] незабудовану земельну ділянку площею 0,1000 га, що є частиною належної продавцю земельної ділянки площею 0,25 га по [ADDRESS] . (а.с. 20, 109) Згідно записів за № 897, 898 із погосподарської книги за 1987 рік Богданівської сільської ради за [PERSON] , значиться земельна ділянка 0,20 га, за [PERSON] 0,25 га. (а.с. 21) У довідці від 20 січня 2016 року за № 48 виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, зазначається що згідно записів земельно-кадастрової книги 1998 року в користуванні значилась земельна ділянка площею 0,15 га по [ADDRESS] , в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. Згідно державного акту на земельну ділянку від 30 листопада 2000 року за № 1865 в земельно-кадастровій книзі 1998 року зроблено відмітку та значиться за [PERSON] земельна ділянка площею 0,25 га.(а.с.13) У довідці від 20 січня 2016 року за № 50 виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, зазначається що згідно записів земельно-кадастрової книги 1998 року в користуванні [PERSON] значиться земельна ділянка площею 0,070 га по [ADDRESS] , в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. (а.с.14) У довідці від 20 січня 2016 року за № 49 виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, зазначається що згідно записів земельно-кадастрової книги 1998 року в користуванні [PERSON] значиться земельна ділянка площею 0,080 га по [ADDRESS] , в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. (а.с.14) В довідці від 02 грудня 2015 року за № 1252 виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначається, що житловий будинок та господарські будівлі розміщені на земельній ділянці площею 0,23 га, згідно фактичного обміру по [ADDRESS] .(а.с.15) 11 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки № 4808 від 23 серпня 2007 року, акт зареєстрований в Книізі записів реєстрації актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренд и землі за № 322128081000293, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 16) На поданому до суду Зведеному кадастровому плані (без дати його складання) зазначені земельні ділянки: 0,1064 га площа та межі земельної ділянки [PERSON] згідно меж фактичного землекористування, 0,1000 га площа та межі земельної ділянки [PERSON] згідно кадастру, 01947 га земельна ділянка [PERSON] згідно фактичного землекористування, 0,1500 га земельної ділянки [PERSON] згідно кадастру. (а.с. 17) 26 березня 2013 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] на рішення Броварського міськрайонного суду Київськоїобласті від 11 грудня 2012 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] про визнання недійсним рішення та державного акту на право власності на землю - відмовлено. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2012 року залишено без змін. У вказаній справі судами встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.1992 р. позивачі є власниками по 1/4 частки кожен житлового будинку з відповідними надвірними будівлями: сарай, погріб, вбиральня, веранда, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини зазначеного будинку на підставі договору дарування від 05.12.1995 року. Рішенням дев`ятої сесії XXIII скликання Богданівської сільської ради Броварського району Київської області № 57 від 22 лютого 2000 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" відповідачу [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га по [ADDRESS] . 30 листопада 2000 року на підставі зазначеного рішення [PERSON] одержала державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно із довідкою виконкому Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 17 грудня 2008 року житловий будинок у [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,25 га. Відповідно до довідки виконкому Богданівської сільської ради Броварського району Київської області № 271 від 13.03.2013 року - житловий будинок по [ADDRESS] розташований в межах земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, яка приватизована на ім`я [PERSON] В ухвалі зазначається, що позивачі дізнались про порушення свого права в квітні 2011 року. Таким чином, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2012 року набрало законної сили, яким визнано недійсним рішення дев`ятої сесії ХХІІІ скликання Богданівської сільської ради Броварського району Київської області про передачу земельних ділянок у приватну власність № 57 від 22 лютого 2000 року в частині безкоштовної передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,30 га у [ADDRESS] . Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий 30 листопада 2000 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території [ADDRESS] , надану для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1865. (а.с.45-49) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.11.2012 р. Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. (а.с. 66) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.05.1998 р. Богданівською сільською радою Броварського району Київської області. (а.с. 67) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 квітня 1996 року Богданівською сільською радою Броварського району Київської області. (а.с. 68) 26 листопада 2014 року комісією в складі депутатів сільської ради [PERSON] , голови земельної комісії [PERSON] , спеціаліста-землевпорядника [PERSON] , землевпорядника с/ради [PERSON] , провели обстеження та заміри земельних ділянок ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] . У вказаному акті зазначено, що комісія вирішила всім власникам земельних ділянок звернутись до суду,для скасування Державного акту на право власності [PERSON] та [PERSON] для подальшої приватизації земельних ділянок, які а даний час приватизувати не можливо. (а.с. 10) В акті обстеження земельної ділянки від 10 листопада 2016 року зазначається про те, що земельні ділянки [PERSON] , згідно державного акту приватизовані площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та площею 0,0478 га ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка [PERSON] , згідно державного акту приватизована площею 0,1000 га. накладок земельної ділянки не виявлено. На даний час площа земельної ділянки якою користується [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] всього становить 0,2377 га, на якій розташований житловий будинок та господарські будівлі. Враховуючи вищезазначене, комісія рекомендує [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватизувати земельну ділянку площею 0,2377 га. В разі не згоди звертатись до суду. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 липня 2016 року (номер 63667453) земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , на підставі Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серії і номер: НВ - 3206387882016, виданого 25 квітня 2016 року, видавник Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області; рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що передається у власність [PERSON] " серія та номер 225-07-7 виданий 21 червня 2016 року. видавник Богданівська сільська рада Броварського району Київської області. (а.с. 50-56) Рішенням сьомої сесії Богданівської сільської ради Броварського району Київської області VІІ скликання "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що передається у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] " від 21 червня 2016 року за № 225-07- VІІ, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0478 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, що передається у власність [PERSON] , яка розташована по [ADDRESS] розроблену ФОП [PERSON] та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0478 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , встановити кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] . (а.с. 112) Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовлено. Як вбачається зі змісту вказаного рішення позивачі також обґрунтовуючи позовні вимоги вже посилались на зведений кадастровий план та комісійний акт від 26.11.2014 року, затверджений сільським головою с. Богданівка згідно з яким земельна ділянка [PERSON] складає 0,2300 га у користуванні. По факту площа, якою користується [PERSON] становить 0,1946 га, таким чином земельна ділянка останньої накладається на земельну ділянку [PERSON] на 0,0446 га, а ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON] . Суд у вказаній справі при оцінці поданих доказів у справі зазначав, що не може взяти за основу вказаний акт як належне підтвердження факту накладення земельних ділянок, так як зазначені обставини повинні бути підтверджені іншими засобами доказування. Під час розгляду справи, суд сприяючи всебічному і повному з`ясуванню обставин по даній справі, роз`яснив сторонам право заявити клопотання про призначення землевпорядної експертизи щодо встановлення порушення норм землекористування, порушення меж та накладення земельних ділянок. Крім іншого суд зазначив, що комісійний акт проведення обстеження та замірів на думку суду у даному випадку не є належним доказом наявності такої накладки та порушення саме [PERSON] прав позивача та також відповідності меж земельних ділянок у державних актах відповідачки та третьої особи фактичним межам. (а.с. 113-115) Як вбачається із земельної шнурової книги Богданівської п/ф-ка с.Богданівка радгоспу імені Докучаєва Броварського району Київської області на аркуші 90 запис 463 зазначається про наявність у користуванні [PERSON] - 0,25 га. (а.с. 232) Згідно записам у земельно-кадастровій книзі Богданівської сільської ради (землі громадян) зазначається, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка по вул. Матросова , площе 0,1000 га на підставі державного акту серії [NUMBER] від 01 березня 2011 року за кадастровим номером № [NUMBER] , зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року. А також про те, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,2495 га по вул. Матросова , державний акт серії [NUMBER] від 29 грудня 2012 року кадастровий номер [NUMBER] виданий на підставі рішення сільської ради № 115-14-VІ від 23 березня 2012 року. (а.с. 234) В матеріалах справи також міститься зведений кадастровий план земельних ділянок виконаний інженер-земплевпорядник [PERSON] від 21 грудня 2016 року, у якому зображено розташування земельних ділянок: - земельна ділянка площею 0,2500 га [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно координат Державного земельного кадастру [PERSON] ; - земельна ділянка площею 0,0478 га для ведення особистого селянського господарства згідно координат Державногоземельного кадастру [PERSON] ; - земельна ділянка площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно координат Державного земельного кадастру [PERSON] ; - земельна ділянка площею 0,2495 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель іспоруд (присадибна ділянка) згідно координат Державного земельного кадастру [PERSON] ; м - земельна ділянка площею 0,3600 га для ведення особистого селянського господарства згідно координат Державного земельного кадастру [PERSON] ; - земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно координат Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] виданого 30 листопада 2000 р. [PERSON] , зареєстрованого в Книзі записів державнихактів на право приватної власності на землю за № 1860 9 (а.с.152) Суд оцінюючи подані докази, а саме зведених кадастрових планів земельних ділянок на які посилаються позивачі, а також акт від 26 листопада 2014 року, не може їх прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, а також відповідності меж земельних ділянок у державних актах відповідачів фактичним межам повинні бути доведені іншими засобами доказування зокрема, висновком експерта в якому б містився докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові. Саме предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. На зведеному кадастровому плані позначені площі та схема розташування відповідних земельних ділянок, але суд не може ґрунтувати рішення на підставі припущень не підтверджених спеціальними засобами доказування. Щодо порушення процедури отримання земельних ділянок у власність, слід в цій частині також відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи із наступного. Положеннями статей 6, 67 ЗК 1990 року (у редакції, чинній на час надання [PERSON] дозволу на приватизацію) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га. Статтею 23 ЗК 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" від 13 березня 1992 року №2200-ХІІ та Декретом Кабінету Міністрів від 26 грудня 1992 року №15-92 "Про приватизацію земельних ділянок". Разом із тим порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах 4 травня 1999 року № 43. Тобто на час вирішення питання про передачу земельної ділянки [PERSON] у власність та затвердження акту про виніс земельної ділянки в натурі (на місцевості) порядку послідовних дій процедури та форми державного акту затверджено не було, як не було затверджено і самого нормативного акту, яким би регулювалися ці правовідносини. Законом від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК, який набрав чинності 1 січня 2002 року. Відповідно до пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Декретом постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК. Установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Пунктами 1.15 та 1.16 Інструкції №43 визначено суб`єктів розробки технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку та документи, необхідні для технічної документації. До технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку обов`язково додається копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність (пункт 1.17 Інструкції №43). Згідно з пунктом 2.1 Інструкції №43 роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. За змістом статті 12 ЗК (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень сільської ради) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, зокрема, і вирішення земельних спорів. Частинами першою, третьою статті 158 ЗК визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. За змістом статті 33 закону від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в України" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК (у редакції, чинній на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 116 ЗК встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Спадкоємець нерухомого майна у разі, якщо спадкодавцю належало право користування земельною ділянкою, вправі реалізувати своє право на безоплатне набуття у власність земельної ділянки у розмірах, встановлених ЗК та у порядку, визначеному статтями 116, 118, 122 ЗК. ВС у складі колегії суддів другої судової палати КЦС 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі №681/1039/15-ц, у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами". Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність. Таким чином, в судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження, необґрунтовані та не підтверджені належними доказами позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] 23.08.2007 р., посвідченого Єлістратовою С.В., приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 4808; визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданий 01 березня 2011 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 128081000293; визнання недійсним рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 21.06.2016 р. № 225-07-УІІ, якою затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0478 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, що передається у власність гр. [PERSON] , яка розташована по [ADDRESS] , розроблена ФОП [PERSON] та передачу у власність гр. [PERSON] земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] ; визнання недійсним рішення державного реєстратора Дахно Вадима Борисовича (Богданівська сільська рада) про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30497061 від 18.07.2016 р., про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0046 га, для ведення особистого селянського господарства за [PERSON] . Щодо задоволення заяви про застосування строків позовної давності слід відмовити, оскільки під час розгляду справи суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог за недоведеністю. У відповідності до положень ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові. В той же час суд може відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності у разі, коли за результатами розгляду справи дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог. У випадку, коли позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду, суд відмовляє у їх задоволенні саме з підстав недоведеності, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Положеннями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення" передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то чи відповідальний за це відповідач у справі. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином судові витрати сплачені позивачами не підлягають стягненню із відповідачів.

Outcome: dismissed