Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В січні 2016 р. позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що між ним та ВАТ «КредитпромБанк, правонаступником якого став ПАТ «ДельтаБанк», було укладено кредитний договір 08 листопада 2007 року № 13\\027\\07- Z . Того ж дня в забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитом між ними укладено договір іпотеки, предметом іпотеки є житловий будинок , що знаходиться за адресою місто Миколаїв, вулиця Маршала Малиновського , будинок 25б , що належить на праві власності [PERSON] . 17 липня 2014 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 928 про звернення стягнення на вказане нерухоме майно, про що позивачу стало відомо при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження в січні 2016 року. Однак на час вичнення цього напису , сума заборгованості не була безспірною, що підтверджується тим, що на стадії судового розгляду перебуває цивільна справа за позовом банку до нього про стягнення суим заборгованості за вказаним кредитним договром, отже в разі наявності спірної заборгованості нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.До того ж до вчинення виконавчого напису заявником взагалі не було долучено виписок з особового рахунку позичальника, а лише довідка складена самим банком, що перешкоджало нотаріусу впевнитися у наявному дійсному розмірі заборгованості. Також посилалася на те, що позивач не отримував досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитом та\\або дострокового повернення усієї суми кредиту з нарахованими відсотками у 30-денний термін з поппередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, а отримуввав лише вимогу про усунення порушень всупереч вимогам ст. 35 ЗУ Про іпотеку. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» заперечував проти задоволення позову, оскільки виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу з дотриманням норм чинного законодавства та є законним. Приватний нотаріус в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та письмові пояснення, в яких зазначала про дотримання нею вимог законодавства при винення опорюваного виконавчого напису. Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 08.11.2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №13/027/07-Z, за яким банк надав\~\~позичальнику кредит у розмірі 76\~\~000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 13,90 % річних. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.04.2011 року задоволено частково позов ПАТ «Кредитпромбанк» та стягнуто з [PERSON] на користь\~ ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість\~ по кредитному договору №13/027/07-Z від 08.11.2007 року в розмірі 59510,91 грн., з яких: 40533,24 грн. поточної заборгованості по кредиту; 10133,36 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 5209,54 грн. простроченої заборгованості по процентам, 1354,77 грн. пені; 2280,00 грн. штрафу за не страхування предмета іпотеки; а також 595,10 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 20.05.2013 року між\~\~ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого\~ в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов*язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги\~ (замість «ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників до повторного, належного та реального виконання обов*язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно витягу з додатку №1 до Договору купівлі-продажу за кредитами між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 20.05.2013 року передано борг за кредитним договором №13/027/07-Z від 08.11.2007 року у розмірі 76000,00 грн., у тому числі прострочена заборгованість за тілом кредиту 50666,60 грн. при відсотковій ставці 16,15 % річних. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх\~ зобов'язань за кредитним договором №13/027/07-Z від 08.11.2007 року станом на 16.10.2014 р. позивачем нарахована заборгованість у розмірі 85487,31 грн., яка включає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 50666,60 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 34820,71 грн. із відсоткової ставки 16,15 % річних. Згідно\~ п. 1.3 Кредитного договору №13/027/07-Z від 08.11.2007 року процентна ставка за кредитом\~ дорівнює 13,90 % річних. Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що у разі зміни облікової ставки Національного банку України, кредитної політики в Україні, економічної ситуації та кон'юктури\~ ринку, Банк має право\~ змінити умови цього Договору. Банк письмово інформує Позичальнику про зміни умов цього Договору рекомендованим листом\~ не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня введення в дію нових умов. Однак, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні- при придбанні права вимоги їх правопопередником було передано заборгованість за відсотковою ставкою 16,12 % річних, тому пояснень, яким чином відбувалася зміна процентної ставки- суду не надано. Не було надано таких даних і нотаріусу при вчиненні оспорюваного напису. За\~статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 515 ЦК України\~передбачає, заміна\~\~кредитора\~\~не\~\~допускається\~\~у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих\~\~для\~\~нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є\~\~належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Так, згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст.\~1046,\~1048 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Визначення поняття зобов*язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов*язання як правового зв*язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов*язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов*язання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обов*язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов*язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов*язання (неналежне виконання). Це тягне за собою передбачені законом або договором правові наслідки, зокрема, припинення зобов*язання внаслідок односторонньої відмови від зобов*язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов*язання є прострочення\~невиконання зобов*язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст. ст.\~530,631 ЦК України). Якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов*язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, яка в силу\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов*язковою для усіх судів України. Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин сторін , сума боргу не була сплачені, отже наявність кредитних зобовязань була чинною. В той же час, сторони кредного договору встановили як строк дії договору\~до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов*язань (п. 7.6), так і строки виконання зобов*язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 11 травня 2010 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов*язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 21 червня 2016 року по справі за позовом ПАТ ДельтаБанк ( з яким банк звернувся до суду 27 листопадла 2014 року) до [PERSON] задоволено частково. \~\~Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по сплаті відсотків за кредитним договором\~ №13/027/07-Z від 08.11.2007 року у розмірі 18468,12\~ грн. При цьому , суд виходив з того , що слід виходити із 13,90 % річних, а не з 16,15 відсоткової ставки. А тіло кредиту у сумі 50666,60 грн. стягненню не підлягає, оскільки вказана сума стягнута за рішенням Центрального районного суду від 27.04.2011 року, яке є обов*язковим для виконання та в порядку ст. 514 ЦК України ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк» за даною вимогою. 08 листопада 2007 року , в забезпечення зобов'язань позичальника за зазначеним кредитним договором, між позивачем та банком укладено договір іпотеки, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр. № 146, предметом якого є житловий будинок № 25б по вул.Маршала Малиновського в м. Миколаїв. 03 червня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» надіслав на як адресу реєстрації позивача досудову вимогу про заборгованість на суму 82057,30 грн., яка була отримана ним 06 червня 2014 року, та вимогу про повне дострокове погашення кредиту в повному обсязі протягом 30 днів. Попереджено, що у разі невиконання та залишення без задоволення цієї вимоги, Банк вправі розпочати звернення стягнення на предмиет іпотеки відповідно до ЗУ Про іпотеку. Згідно із заявою банку від 10 липня 2014 року про вчинення виконавчого напису нотаріуса вбачається, що сума, яка підлягає сплаті, становить 82 685,01 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 50 666,60 грн., прострочена заборгованість за відсотками 32 018, 41 грн. До заяви банком додано Договір купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року, копію іпотечного договру, копію кредитного договру , розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної стаки ( виходячи з ставки 13,9 % річних), розрахунок заборгованогсті за договром кредиту , складений ПАТ ДельтаБанк станом на 29 травня 2014 року ( виходячи з ставки 16,15 % річних), копію досудової вимоги. 17 липня 2014 року Приватним нотаріусом [PERSON] вчинено виконавчий напис № 928 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок , що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Малиновського, 25б, який належить на праві власності позивачу. При цьому зазначено, що станом на 29 травня 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 13\\027\\07-Z від 08.11.2007 року перед банком складає 82 685,01 грн., з яких заборгованість за кредитом 50 666,60 грн., прострочена заборгованість за відсотками 32 018, 41 грн. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 33 Закону України «Про іпотеку», главою 14 Закону України «Про нотаріат», Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999р. № 1172, «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, а також Наказом МЮУ від 22.12.2010р. № 3253/5. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку», в разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»: у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушенного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до п. 2.3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, виходячи з аналізу зазначених нормативно-правових актів, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджено документами, перелік яких затверджено вказаною постановою КМУ. Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, існувало рішення суду про стягнення заборгованості , в подальшому банк звернувся до суду з аким же позовом щодо визначення нового розміру заборгованості позичальника , спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника. Така позиція повністю узгоджується з Правовою позицією Верховного Суду України у цивільній справі № 6-141цс14, та з Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 4 березня 2015\~року у справі № 6-27цс15, що є відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування судом першої інстанції при розгляді справ у подібних правовідносинах. Таким чином суд вважає, що наведене є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через спростування висновку відповідача про безспірність заборгованості позичальника-боржника. На підставі ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову підлягає стягненню на користь позивача і судові витрати з відповідача. Враховуючи наведене, оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупність, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved