Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання даним рішенням суду законної сили для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка покликається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй відповідно до закону майно, зокрема, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,14 га, які розташовані на території Колодрібської сільської ради та посвідчені державним актом, серії Р2 №705147 від 15.02.2002 року. За життя, [INFO] , померла [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці [PERSON] . Позивачка вважає, що нею строк тривалістю 6 місяців для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, оскільки про наявність заповіту складеного [PERSON] на її ім`я вона не знала, а дізналася лише в кінці 2020 року. Враховуючи викладене, позивачка підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити. Ухвалою суду 22.12.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачам надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач 1 [PERSON] відзиву у визначений судом строк не подав, в судове засідання не з`явився, однак надіслав письмове клопотання, в якому визнав позов повністю, просить його задоволити та слухати справу у його відсутності. Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач 2 [PERSON] відзиву у визначений судом строк не подав, в судовому засіданні визнав позов повністю, просить його задоволити. Відповідно до ст.206 ч.1 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов повністю, виходячи із наступного: Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 01.06.2011 року [PERSON] померла [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,14 га, які розташовані на території Колодрібської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та посвідчені державним актом на право приватної власності на землю, серії Р2 №705147 від 16.08.2002 року. Заповітом від 05.08.1999 року, який посвідчений Заліщицькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за №2026, померла [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " у зв`язку з реєстрацією шлюбу 12.11.2010 року з [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 12.11.2010 року. Положеннями ст.1270 ч.1 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: -у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; -ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: -тривала хвороба спадкоємців; -велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; -складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; -перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних сил України; -необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Таким чином необізнаність позивачки про наявність в її користь заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, про що також зазначив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey) від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст.10 ч.4 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачами даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини слід задовольнити повністю, визначити позивачці додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання законної сили даним судовим рішенням для прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу між сторонами судових витрат по даній справі, суд із врахуванням того, що позивачка не порушувала питання про стягнення в її користь з відповідачів понесених судових витрат по справі, вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved