Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

29.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 05 жовтня 2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї, на думку позивача, стало те, що відповідачка підтримувала стосунки з іншим чоловіком. Тому, на протязі останнього часу, він з останньою не проживає, не підтримує шлюбних відносини, не ведуть спільне господарство, оскільки втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, позивач вважає, що примирення між ними неможливе, у звязку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням заслухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб І-ЖД № 238238 від 22.10.2015 року (а.с.3), 05.10.2004 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Тановою/ [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують вже тривалий час, втратили почуття поваги та кохання один до одного, примирення не бажають, про що свідчать подані ними заяви (а.с.16-17). За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище з "Танової" на "Чабаненко". В поданій до суду заяві (а.с.17), остання просила залишити їй прізвище "Чабаненко", тому підстав для відновлення дошлюбного прізвища відповідачки суд не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в сумі 487,20 гривні згідно квитанцій №36 від 28.10.2015 року (а.с.1) .

Outcome: approved