Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач 07.10.2014 року звернувся до суду з позовом до гаражного кооперативу "Світанок" про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнюючих позовних вимог зазначив, що 16 травня 2014 року позивач був звільнений згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх трудових обов'язківз посади охоронника гаражного кооперативу "Світанок". Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.07.2014 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18.09.2014 року [PERSON] поновлено на посаді охоронника гаражного кооперативу "Світанок" та стягнуто з гаражного кооперативу "Світанок" 3319,26 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Проте, на думку позивача відповідач не допускає його до роботи, ігнорує рішення суду, крім того [PERSON] стало відомо про те, що його вдруге незаконно звільнено з посади, дане звільнення вважає незаконним та просить поновити його на посаді. В судовому засіданні позивач зазначив, що 24.09.2014 року прибув до гаражного кооперативу "Світанок" з наміром дізнатись чи виконано рішення суду в частині поновлення його на роботі. Начальник охорони [PERSON] повідомив йому, що голова правління ГК "Світанок" поїхав до Апеляційного суду Житомирської області для отримання повної копії рішення суду від 18.09.2014 року та йому не відомо про поновлення [PERSON] на посаді. Вдруге позивач прибув до гаражного кооперативу "Світанок" 26.09.2014 року спілкувався з головним бухгалтером [PERSON], яка також не мала відомостей про його поновлення на роботі. 29.09.2014 року у першій половині дня позивача було ознайомлено з наказом про звільнення за допущені прогули. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що відповідачем, одразу після отримання повного тексту рішення Апеляційного судуд Житомирської області поновлено на роботі [PERSON], однак позивач в визначений начальником охорони день чергування на роботу не вийшов та допустив прогули, про що були складені відповідні акти, відмовився надавати пояснення щодо поважності причин відсутності на робочому місці про, що також складено відповідний акт та керівництвом кооперативу було прийнято рішення про звільнення позивача з займаної посади за ініціативою адміністрації підприємства. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] в період з 18.09.2014 року до 30.09.2014 року приходив до гаражного кооперативу "Світанок" 24.09.2014 року, 26.09.2014 року та 30.09.2014 року на нетривалий період часу, був агресивно налаштований до керівництва кооперативу, відмовлявся надавати пояснення та розписуватись в наказах. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беріть участь у справі. Згідно ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що наказом № 175 від 13.05.2014 року звільнено з посади охоронника гаражного кооперативу " Світанок" [PERSON] за систематичне порушення трудової дисципліни та внутрішнього трудового розпорядку. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.07.2014 року по цивільній справі № 295/9217/14-ц позивача [PERSON] поновлено на посаді охоронника гаражного кооперативу "Світанок" та стягнуто з відповідача 2918,18 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. /а.с. 3,4/ Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18.09.2014 року було змінено рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28.07.2014 року та збільшено розмір стягуваного середнього заробітку, визначено дату з якої слід поновити [PERSON] на посаді, а саме із 17.05.2014 року та звернуто рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку в межах платежу за один місяць до негайного виконання /а.с. 6/ Наказом № 193 від 24.09.2014 року гаражного кооперативу "Світанок" [PERSON] було поновлено на роботі . 24.09.2014 року працівниками гаражного кооперативу " Світанок" в складі робочої групи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] складено акт про те, що начальник охорони в присутності інших осіб які підписали даний акт повідомив [PERSON] про те, що його поставлено в зміну 24.09.2014 року з 15-00 години, проте [PERSON] був відсутній на робочому місці з 15 год. 00 хв. і до закінчення зміни. /а.с. 46/ 25.09.2014 року складено акт працівниками гаражного кооперативу "Світанок" про те, що [PERSON] 24.09.2014 року з 15-00 год та до кінця робочої зміни 25.09.2014 року о 8-00 год. на підприємстві був відсутнім. /а.с. 47, 48/. 29.09.2014 року працівниками кооперативу складено акт про відсутність на робочому місці [PERSON] 28.09.2014 року та відмову від надання пояснень щодо невиконання трудових обов"язків в період з 24.09.2014 року по 29.09.2014 року. Відповідно до наказу № 194 від 30.09.2014 року [PERSON] було звільнено на підставі п. 4ст. 40 КЗпП України. /а.с. 30/ Згiдно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договiр, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договiр до закiнчення строку його чинностi можуть бути розiрванi власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу, в тому числi вiдсутностi на роботi бiльше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту вiдсутностi особи на робочому мiсцi бiльше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхiдно з'ясувати поважнiсть причини такої вiдсутностi. Поважними причинами визначаються такi причини, що виключають вину працiвника. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивiльне судочинство здiйснюється на засадах змагальностi сторiн. Кожна сторона зобов'язана довести тi обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень, крiм випадкiв, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згiдно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування пiд час судового розгляду є факти, якi обґрунтовують заявленi вимоги чи заперечення або мають iнше значення для вирiшення справи i пiдлягають встановленню при ухваленнi судового рiшення. З матеріалів справи вбачається, що в робочі дні з 24.09.2014 року по 29.09.2014 року позивач був відсутній на роботі, дані обставини підтверджуються доповідною запискою начальника охорони( а.с. 26) та актами про відсутність на роботі.( а.с.46-48) Крім того, факт відсутності на роботі в зазначений період часу не заперечувався позивачем в судових засіданнях. Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з'ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148КЗпП України). Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (стаття 149). Відповідно до частини п'ятої статті 235 КЗпП та пункту 4 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Негайному виконанню відповідно до пункту 2 частини 1 статті 367 ЦПКУ також підлягає рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тобто,

Outcome: dismissed