Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із вказаним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] 25 вересня 2013 року уклала з ТОВ «Астра-Фінанс» договір №020730 про надання безвідсоткової позики в розмірі 40 тисяч гривень та з ТОВ «Астрафінанс» договір про надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації. Необхідність підписання договору про надання інформаційних послуг і їх оплати представник обох товариств пояснив тим, що наслідком надання таких послуг є отримання позики, а наслідком їх оплати є гарантування платоспроможності позичальника. Однак сплативши перший внесок на рахунок відповідача [PERSON] позики не отримала. Вважає, що обидва договори були укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики, яка полягає у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Зазначила, що до такого ж висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 23.05.2012. У позовній заяві представник позивача вказала, що згідно з договором про надання позики споживач стає учасником програми ТОВ «Астра-Фінанс» «ВТБ-гроші», що передбачає перерахування учасником щомісяця 390,22 грн у фонд учасників, після формування якого виникає право на отримання позики. При цьому розподіл фонду між учасниками проходить по пірамідальній схемі, коли один учасник програми за свої власні кошти без інвестування коштів ТОВ «Астра-ФІнанс» надає позику іншому учаснику програми. Зазначила, що умови договору про надання інформаційних послуг порушують передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» права споживача на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, оскільки предмет даного договору не конкретизований, ідентифікувати надану послугу неможливо, а фактично жодних інформаційних, консультаційних послуг чи послуг з пошуку інформації їй надано не було. Вважає, що діяльність обох товариства є взаємопов'язаною, оскільки діяльність ТОВ «Астрафінанс» сприяє та спонукає розвитку пірамідальної схеми ТОВ «Астра-Фінанс» і, відповідно, є учасником діяльності, прямо забороненої Законом України «Про захист прав споживачів». За таких обставин вважає обидва договори нікчемними, у зв'язку з цим сплачені [PERSON] 1700 грн за договором про надання інформаційних послуг підлягають стягненню з відповідача. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 1700 грн. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у поданій заяві зазначила про розгляд справи у її та позивача відсутності та підтримання позову. Відповідач та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача своїх представників до суду не скерували. У силу ч.5 ст.74 ЦПК України ТОВ «Астрафінанс» та ТОВ «Астра-Фінанс», судові повістки про виклик яких надіслані на адреси їх місцезнаходження, що зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позов до задоволення не підлягає. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді зазначених справ суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У ст.203 ЦК України, що містить основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У силу ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послуг, якщо інше не встановлено договором. Судом установлено, що 25 вересня 2013 року між [PERSON] - замовником та ТОВ "Астрафінанс" - виконавцем в особі Александрової Г.О. було укладено договір, предметом якого згідно із п.1.1 є зобов'язання виконавця за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації. Згідно із п.2.1 Договору вартість плати за надання послуг Виконавця складає 1700 грн, яка сплачується замовником через банківські установи на поточний рахунок виконавця протягом одного банківського дня з моменту укладення даного договору. На виконання умов договору позивач сплатила 25 вересня 2013 року на відповідний рахунок ТОВ"Астрафінанс" (код 38630891) 1700 грн, про що свідчить квитанція №40. Крім того, того ж дня 25 вересня 2013 року між позивачем та третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «Астра-Фінанс» укладено договір №020730 з Додатком №1 та Додатком №2 про надання безвідсоткової позики в розмірі 40 тисяч гривень на умовах діяльності програми «ВТБ-гроші». За договором (п.2.1.1) учасник зобов'язується щомісяця сплачувати загальний платіж в розмірі 390,22 грн, який включає в себе платіж до Фонду учасників, за рахунок якого ТОВ надає безвідсоткову позику, та платіж за юридичний супровід. Відповідно до умов Додатку №2 безвідсоткова позика отримується учасником товариства після прийняття рішення за результатами Заходу з розподілу Фонду учасників, при цьому перевагу має той учасник, який має найбільшу кількість сплачених загальних платежів. За таких обставин твердження позивача про те, що діяльність ТОВ «Астра-Фінанс» за договором сторін є функціонуванням «пірамідальної схеми» суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за програмою «ВТБ-гроші» позику отримують усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами -учасниками схеми є тільки в часі одержання позики кожним із них за умови виконання своїх зобов'язань. Таким чином, передбачена у Договорі діяльність ТОВ «Астра-Фінанс» підпадає під поняття «фінансова послуга», а саме послуга з адміністрування фінансових активів для придбання у групах товарів, до яких, на думку суду, належить і позика. Така ж позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року в справі №6-40цс13. Враховуючи, що згадана постанова прийнята ВСУ пізніше, ніж постанова цього ж Суду від 23.05.2012, у якій закріплена протилежна позиція щодо правомірності діяльності пірамідальної схеми, та на яку посилається представник позивача, тому саме остання в часі постанова ВСУ є обов'язковою для застосування в порядку ст.360-7 ЦПК України. За установлених в межах позовних вимог обставин, що свідчать про законність діяльності ТОВ «Астра-Фінанс», безпідставними є твердження позивача про нікчемність укладеного із ТОВ «Астрафінанс» договору про надання інформаційних послуг від 25 вересня 2013 року з підстав сприяння та спонукання згаданим товариством розвитку пірамідальної схеми ТОВ «Астра-Фінанс» відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Більш того, договір про надання інформаційних, консультаційних послуг є самостійним договором, і дійсність чи недійсність договору про надання позики жодним чином не впливає на дійсність договору про надання послуг. У силу ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Такими, що мають істотне значення, в контексті згаданої правової норми стаття 229 цього ж Кодексу називає помилку щодо предмета правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Безпідставними, на думку суду, є твердження позивача про підписання договорів під впливом обману та про порушення її, як споживача, права на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації. До таких висновків суд дійшов п.6 Прикінцевих положень договору, де вказано, що [PERSON] отримала всі необхідні коректно викладені пояснення від представника ПП "Астра-Фінанс", уважно прочитала та зрозуміла Договір, що засвідчує своїм підписом. Крім того, аналогічний пункт (п.4.7) міститься в договорі, укладеному з ТОВ "Астра-Фінанс". Позивач, підписавши договір та оплативши 1700 грн за даним договором, погодилася з його умовами. Більш того, підписання позивачем договору із ТОВ «Астра-Фінанс» та додатків до нього про надання позики свідчить про отримання [PERSON] інформаційних, консультаційних послуг від ТОВ «Астрафінанс», саме за які нею й сплачено 1700 гривень. За таких обставин зазначених у позовній заяві порушень вимог законодавства з боку відповідача судом не встановлено.

Outcome: dismissed