Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

14 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.08.2016 р. між ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» та [PERSON] укладено договір № К350/160810-1 на туристичне обслуговування. Також, 10.08.2016 року між Туристичною компанією та Відповідачем-1 укладено додаткову угоду про розстрочення платежу №60049760012 до Договору. Всі розстрочені періодичні (місячні) платежі за цією Додатковою угодою відступлені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" в момент укладення цієї Додаткової угоди на підставі п.п. 1.1., 1.3. Генерального Договору про відступлення права вимоги №2016061701 від 17.06.2016 року. В змісті Додаткової угоди міститься письмове повідомлення про відступлення права вимоги на користь Позивача, з яким Відповідач-1 ознайомлений, про що свідчить факт підписання Відповідачем-1 Додаткової угоди. Згідно умов Додаткової угоди Відповідач-1 прийняв на себе зобов’язання щодо сплати платежів за Договором згідно з умовами вказаного у Додатковій угоді пакету фінансування "П’ять платежів-Туризм". За вказаними умовами сума за Додатковою угодою з урахуванням плати за розстрочення становить 29 811,25 гри. Відповідач-1 зобов'язався сплатити вказану суму частинами: - платіж при укладанні Договору в розмірі 20% від суми - 5 962,25 грн.; - місячні платежі щомісяця рівними частинами у розмірі 5 962,25 грн. до 20-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому був укладений Договір на розрахунковий рахунок Позивача. У разі несвоєчасної оплати місячних платежів, якщо прострочення складає до 10 календарних днів включно. Відповідач сплачує штраф в розмірі 5% від суми простроченого платежу. Якщо прострочення складає більше, ніж 10 календарних днів, Відповідач сплачує штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу. Незважаючи на обов’язок своєчасно та в розмірі, згідно умов пакету фінансування, сплачувати місячні платежі за Додатковою угодою, Відповідач-1 за весь період дії сплатив: -10.08.2016 року - 5 962,25 грн. (платіж при укладенні договору); -14.12.2016 року - 6 000,00 грн.; - 27.06.2017 року - 7 000,00 грн.; - 20.12.2017 року - 10 849,00 грн. Також згідно Договору поруки № 60049760012 від 10.08.2016 року за туриста в програмі "Тур в розстрочку" [PERSON] взяла на себе обов’язок нести солідарну відповідальність за належне і у повному обсязі виконання [PERSON] зобов'язань, що виникають за Договором і Додатковою угодою про розстрочення платежу, що є його невід’ємною частиною. Приймаючи до уваги вищевикладене на день подання цієї Позовної заяви заборгованість Відповідачів перед Позивачем за Договором складає 52 857,96 (п’ятдесят дві тисячі вісімсот п’ятдесят сім) гривень 96 копійок, в тому числі: - 21 426,35 (двадцять одна тисяча чотириста двадцять шість) гривень 35 копійок - сума заборгованості за основним зобов’язанням; - 31 431,61 (тридцять одна тисяча чотириста тридцять одна) гривня 61 копійка - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень Додаткової угоди №60049760012 від 10.08.2016 року. На підставі зазначеного просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 52857,96 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з’явився, до суду подана заява про розгляд справи за їх відсутності, проти проголошення заочного рішення суду не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з’явились, повідомлялись належним чином про дату та час розгляду справи, шляхом направлення повісток поштовим зв’язком та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, відзиву за позовну заяву до суду у встановлений строк не надано, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти прийняття по справі заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2016 р. між ТОВ «Туристична агенція «Поїхали з нами» та [PERSON] укладено договір № К350/160810-1 на туристичне обслуговування. Також, 10.08.2016 року між Туристичною компанією та Відповідачем-1 укладено додаткову угоду про розстрочення платежу №60049760012 до Договору. Всі розстрочені періодичні (місячні) платежі за цією Додатковою угодою відступлені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" в момент укладення цієї Додаткової угоди на підставі п.п. 1.1., 1.3. Генерального Договору про відступлення права вимоги №2016061701 від 17.06.2016 року. В змісті Додаткової угоди міститься письмове повідомлення про відступлення права вимоги на користь Позивача, з яким Відповідач-1 ознайомлений, про що свідчить факт підписання Відповідачем-1 Додаткової угоди. Згідно умов Додаткової угоди Відповідач-1 прийняв на себе зобов’язання щодо сплати платежів за Договором згідно з умовами вказаного у Додатковій угоді пакету фінансування "П’ять платежів-Туризм". За вказаними умовами сума за Додатковою угодою з урахуванням плати за розстрочення становить 29 811,25 гри. Відповідач-1 зобов'язався сплатити вказану суму частинами: - платіж при укладанні Договору в розмірі 20% від суми - 5 962,25 грн.; - місячні платежі щомісяця рівними частинами у розмірі 5 962,25 грн. до 20-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому був укладений Договір на розрахунковий рахунок Позивача. У разі несвоєчасної оплати місячних платежів, якщо прострочення складає до 10 календарних днів включно. Відповідач сплачує штраф в розмірі 5% від суми простроченого платежу. Якщо прострочення складає більше, ніж 10 календарних днів, Відповідач сплачує штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з розрахунку суми заборгованості згідно договору № 60049760012 від 10.08.2016, [PERSON] станом на 02.11.2018 має заборгованість в розмірі 52857,96 грн., яка складається з: - 21426,35 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням; - 31431,61 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень Додаткової угоди №60049760012 від 10.08.2016 року. Крім того, згідно Договору № 60049760012 від 10.08.2016 року поруки за туриста в програмі "Тур в розстрочку" [PERSON] взяла на себе обов'язок нести солідарну відповідальність за належне і у повному обсязі виконання [PERSON] зобов'язань, що виникають за Договором і Додатковою угодою про розстрочення платежу, що є його невід'ємною частиною /а.с.10/. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсиідарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів, однак відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані заявлені позивачем вимоги. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 77 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. [PERSON] як поручитель, вимоги позивача про виконання боргових зобов'язань боржника за договором також не виконала, суд вважає, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів є цілком обґрунтованими та відповідають положенням договорів та законодавства України, а тому з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за договором про надання туристичних послуг в сумі 52857,96 грн. 34 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved