Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивував позивач свій позов тим, що [INFO] року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є позивач. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв'язку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року в селі Стольне Менського району померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області 14 вересня 2002 року (а.с.5). Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після померлої [PERSON] є позивач - онук [PERSON], так як згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Даний факт підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.7) та копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами погосподарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 18 за 1991 - 1995 роки, виданої Стольненською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно погосподарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] мав статус службовців, головою якого була [PERSON], виписана у зв'язку зі смертю [INFO] року. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок, виникає з часу реєстрації у виконкомі місцевої ради. Таким чином, право власності на майно двору службовців, що розташоване в [ADDRESS] збереглось за [PERSON]. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняв спадщину і як слідує із матеріалів спадкової справи, в установлений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 224/02-31 від 26.03.2017 (а.с.40). Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] був службовим двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 18 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 20.03.2017 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.11). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 09.03.2017 (а.с.12-16). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] має загальну вартість 10027 грн. 00 коп. (а.с.17-36). На підставі викладеного,

Outcome: approved