Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

15.11.2019 [PERSON] звернулася у суд з позовом про стягнення суми переплати у розмірі 1907,51 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] та є з 15.05.2016 споживачем послуг на пільгових умовах за фактичним місцем проживання з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надавалися ПАТ "Київенерго", що підтверджується рішенням Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації від 05.12.2016. Зазначає, що вказана квартира на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2013 належить її матері [PERSON] , особовий рахунок за спірною адресою № [NUMBER] . У період з грудня 2016-квітень 2017 позивачем було здійснено оплату за централізоване опалення на суму 1907,51 грн., що підтверджується квитанцією АТ «К.енерго» за квітень 2018 по спірній адресі. Проте, відповідно до розпорядження виконавчого органу КМР від 10.04.2018 № 91 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. 24.04.2018 КМР прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з ПАТ "Київенерго" угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 з 30 квітня 2018 року. Позивач посилається, що вказані кошти були помилково сплачені на рахунок відповідача, а оскільки з 01.05.2018 відповідач припинив свою діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м.Києві, тим самим припинило дію пропозиції про надання послуг у сфері теплопостачання. З 01.11.2018 рахунки повідомлення почали виставляти КП «Київтеплоенерго», з якого вбачається, що здійснені позивачем переплати вже новим постачальником не враховуються. На сайті КП "Київтеплоенерго" розмістили інформацію щодо дій у разі здійснення переплат в ПАТ "Київенерго" та вказували про необхідність звернення до Комунального концерну "Центр комунального сервісу" з метою повернення коштів. Позивач посилається, що вона 04.01.2019 та 11.05.2019 звернулася з листами - вимогами про повернення переплат, проте відповіді щодо задоволення заяви позивача надана не була та кошти не були повернуті. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 1907, 51 грн. переплати за послуги з централізованого опалення, а також спричинену моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. 15.11.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 19.11.2019 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 26.02.2020 розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала заяву про слухання справи у її відсутності та позов просила задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Треті особи відзиву на позов не надали та у судове засідання не з`явилися. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які надавалися ПАТ "Київенерго". На ім"я власника квартири за адресою: [ADDRESS] , був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2017 та 24.01.2017 позивачем було здійснено оплату за централізоване опалення на суму 1168,67 грн. та відповідно 850,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеного між КМДА та АЕК "Київенерго", майно енергетичного комплексу м. Києва було передано у володіння та користування ПАТ "Київенерго". Згідно рішення КМР від 24.04.2018 № 517/4581 зазначена угода припиняє свою дію стосовно майна ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6, сміттєспалювального заводу (Завод "Енергія") з 01.08.2018, а стосовно іншого майна - з 01.05.2018. Вказане майно в подальшому було закріплене за КП "Київтеплоенерго" на праві господарського відання на виконання розпорядження КМДА від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеного між КМДА та АЕК "Київенерго", та наказу Департаменту комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) від 04.05.2018 № 224 із змінами та доповненнями, внесеними від 01.08.2018 №370. Таким чином, з 01.05.2018 ПАТ "Київенерго" припинило свою діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м. Києва, тим самим припинило дію пропозиції (оферти) із надання послуг у сфері теплопостачання. З 01.11.2018 рахунки повідомлення почало виставляти КП "Київтеплоенерго", з якого вбачається, що здійснені позивачем переплати вже новим постачальником послуг не враховуються. Позивач звернулася 04.01.2019 та 11.05.2019 з листами - вимогами про повернення переплат, проте відповідь не була надана та кошти не були повернуті. ПАТ "Київенерго" змінив назву на АТ "К.Енерго", що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 30.08.2019. Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначає, що ПАТ "Київенерго" було визначено обов"язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної власності згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" з 01.07.2014. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб"єктом господарювання, є договором приєднання. Частиною другою статті 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов"язків у кожної із сторін, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а особа як споживач послуг чи власник житла зобов"язаний здійнювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати посуг є календарний місяць. Згідно статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов"язани, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов"язаний, зокрема оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Заявляючи позовні вимоги про стягнення переплати за житлово-комунальні послуги за спірним житловим приміщенням, позивач зазначає, що згідно надісланих відповідачем рахунків - повідомлень станом на 01.10.2018 переплата за послуги з централізованого опалення становила 1907,51 грн. З огляду на викладене вище та враховуючи те, що вказані вище суми переплати на момент розгляду справи у суді позивачу не виплачені відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1907,51 грн. підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних, зокрема фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.п. 4, 5, 9 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" позивач має навести у заяві, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Разом з тим, позивачем не надано обґрунтування вимог в частині заявленого позову про відшкодування моральної шкоди та доказів спричинення позивачу моральних страждань, остання також суду не надала. За вказаних вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а тому підстав для їх задоволення суд не знаходить. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial