Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької дирекції ПрАТ „СК „Арсенал Страхування", третя особа ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування. 22.09.2014 року позивачем подано уточнену позовну заяву до Запорізької дирекції ПрАТ „СК „Арсенал Страхування", ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування (а.с.15). Ухвалою суду від 19.12.2014 року позовні вимоги [PERSON] пред'явлені до Запорізької дирекції ПрАТ „СК „Арсенал Страхування", за заявою позивача, залишено без розгляду (а.с.47). В уточненій позовній заяві [PERSON] вказує, що 22.02.2014 року між ним та ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №642/13-Тз/ЗП1, яким застраховано автомобіль [NUMBER]. Під час дії договору страхування, 13.05.2014 року, стався страховий випадок у зв'язку з пошкодженням автомобілю. У відповідності до п.26.5, п.26.6 договору страхування, так як зовнішні пошкодження автомобілю були не значні, він скористався своїм правом не надавати страховій компанії документи компетентних органів. Він надав страховій компанії усі необхідні документи, що передбачено діючим законодавством, але у виплаті страхового відшкодування йому було безпідставно відмовленою. На підставі викладеного позивач просить стягнути з ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №642/13-Тз/ЗП1 у розмірі 16 171,53 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" - Данилова С.А., позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити, Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2014 року ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №642/13-Тз/ЗП1, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем [NUMBER] (а.с.21). Під час дії договору страхування, 13.05.2014 року, сталася подія з ознаками страхового випадку у зв'язку з пошкодженням застрахованого автомобілю. В той же день, 13.05.2014 року, [PERSON] подав заяву до ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" про настання події, що має ознаки страхового випадку. У відповідності до вимог п.17 та п.п. 27.11.1, 27.11.2 договору страхування, на СТО ТОВ „Ніко-Запоріжжя" 13.05.2015 року проведено огляд пошкодженого автомобілю, за наслідками якого складено Акт огляду транспортного засобу і видано рахунок №00384 від 13.05.2014 року, відповідно до якого загальна вартість відновлюваних робіт складає 15 738,38 грн.. Листом №230614-00207/к/у від 23.06.2014 року ПрАТ „СК „Арсенал Страхування" на підставі пп..28.4.6. п.28.4. Розділу 28 Договору страхування констатувало відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування по заявленому [PERSON] страховому випадку. Суд вважає, що ПрАТ „СК „Арсенал Срахування" правомірно відмовило у здійсненні виплати страхового відшкодування виходячи з наступного. Відповідно до п.25.1.2 договору страхування, страхувальник зобов'язаний негайно повідомити про настання події компетентні органи, страховика або його представника, а також викликати відповідні компетентні органи. Відповідно до п.25.1.5 договору страхування, в разі настання події, що може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов'язаний при ДТП діяти відповідно до п.2.10. ПДР України. Згідно п.2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції. Відповідно до п.26.4. Розділу 26 договору страхування, страхувальник може двічі скористатись правом не надавати страховику документи компетентних органів у випадках, якщо розмір страхового відшкодування в результаті страхового випадку не перевищує 2% від страхової суми по відповідному транспортному засобу. Договором страхування, укладеного між сторонами по справі, передбачено страхову суму у розмірі 130 000 грн.. 2% від страхової суми становить 2 600 грн.. Пунктом 26.4 договору страхування встановлена право страхувальника не викликати на місце ДТП працівників ДАІ лише у випадку, якщо розмір завданої шкоди не перевищує 2% від страхової суми. Як встановлено під час судового розгляду, позивач органи ДАІ на місце ДТП не викликав, відповідну довідку ДАІ до страхової компанії не надав, чим, на думку суду, порушив свій обов'язок по договору страхування. Статтею 26 Закону України „Про страхування" передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені підстави для відмови у здійсненні страхових виплат. Пунктом 28.4.6 договору страхування передбачено, що страхових відмовляє у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник (його представник) не виконав обов'язків передбачених умовами договору страхування. Договір страхування, укладеного між сторонами є договором цивільно-правового характеру, а тому, правовідносини, що виникають на його основі, крім положень самого договору, підлягають регулюванню загальними нормами про зобов'язання ЦК України, загальними положеннями про договір ЦК України та нормами глави 67 ЦК України „Страхування". Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Так як у поданій позивачем заяві та доданих до неї документів відсутні відомості про повідомлення та виклик компетентних органів на місце події, не надано страховій компанії документи за результатами такого виклику, то страхова компанія правомірно вважала це як не виконання позивачем договірних зобов'язань, а саме пп. 25.1.2 та п.26.4 договору страхування. Відповідно до ст.10 ч.2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed