Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, в обґрунтування позову посилається на те, що 21.02.2017 року робітниками ПАТ «Харківгаз» було проведено обстеження газового обладнання в домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]., абонент [PERSON] Під час обстеження робітниками виявлено пошкодження газопроводу у вигляді зварного сталевого відводу (завареного) який відсутній у проектній документації № 96-24-54-0 від 10.1996 року. Даний факт правопорушення зафіксовано в Акті - порушенні № 27/17 від 24.01.2017 року, який засвідчений підписами представників ПАТ «Харківгаз» та Споживачем. Причому жодних-претензій до даного Акту Споживачем не вказано, при цьому робітниками ПАТ «Харківгаз» було роз'яснено Споживачу про можливість скористатися правом внести свої зауваження до акту, якщо такі є. З боку абонента [PERSON] були пояснення в яких є інформація про те, що роботи по виконанню даного газопроводу проводилися силами Ізюмської дільниці ПАТ «Харківгаз». Засідання комісії з розгляду актів про порушення по Куп'янському територіальному відділенню ПАТ «Харківгаз» відбулося 21 лютого 2017 року, прийняте рішення щодо проведення донарахування згідно вищезазначеного Акту - порушення по особистому рахунку абоненту [PERSON] за наявність порушень п.п.2 п.1 гл.3 розділу XI Кодексу ГРМ (несанкціонований відбір природного газу) за період з 24.07.2016 р. по 24.01.2017 р., у сумі 64 515,25 грн . У добровільному порядку за наявність пошкодженого газопроводу остання сплатити відмовляється. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Харківгаз" збитки в сумі 64 515,25 грн. та сплачений за подання позовної заяви судовий збір. Представник позивача, Мартопляс В.В., в судовому засідання підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідачка, [PERSON], проти позову заперечувала посилаючись на його безпідставність, просила відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, пояснила що в 2000-х роках під час чергового огляду їх газопроводу майстер ПАТ "Харківгаз" виявив додатковий відвод, який не потрібен, після чого приїхали працівники ПАТ "Харківгаз" та самостійно його заварили. Впродовж цих років жодних зауважень з боку позивача не надходило, ніякі акти не складались, заборгованості в неї перед позивачем за спожитий газ немає. Судовим розглядом встановлено, що 18.11.2009 р. між ВАТ «Харківгаз» в особі начальника Ізюмської філії ВАТ «Харківгаз» та [PERSON] був укладений типовий договір № 25441 про надання населенню послуг з газопостачання ( а.с.9-12). 24.01.2017 року при перевірці групою обстеження мереж та ліквідації витоків газу управління експлуатації ПАТ « Харківгаз» споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було виявлено пошкодження газопроводу у вигляді зварного сталевого відводу (завареного), якій відсутній у проектній документації № 96-24-54-0 від 10.96 року, що підтверджується копією службової записки ( а.с.7). Актом про порушення № 27/17 від 24.01.2017 року встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме : на повітряному газопроводі до лічильнику газу мається пошкодження газопроводу у вигляді зварного сталевого підводу ( заварений), який відсутній у проектній документації № 96-24-54-0 від 10.98р. а.с.5-6). Згідно копії акту розрахунку необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості від 21.02.2017 року з приводу виявленого порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, а саме: розділу ХІ глави 3 пункту 1 підпункту 2 несанкціонований відбір природного газу - відбір ( споживання) природного газу прихованими заходами з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства до споживача [PERSON], [ADDRESS] комісією прийнято рішення, що нарахування необхідно провести за несанкціонований відбір природного газу прихованими заходами по нормам за 6 місяців відповідного акту про порушення від 24.01.2017 року та нарахована сума вартості не облікованого (донарахованого) об'єму на суму 64515,25 грн. (опис розрахунку: за період опалювальних періодів за граничними об'ємами споживання склала 6214,74 м. куб., за міжопалювальні періоди витрати газу за граничними об'ємами споживання склала 1795,28 м. куб. Всього обсяг донарахування становить 8010,02 м. куб.) Вказаний акт відповідачка не підписувала ( а.с.17). Згідно протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення та проведення перерахунку донарахувань або зміна режиму нарахування обсягів природного газу членами комісії запропоновано нарахування за несанкціоноване споживання природного газу провести за 6 місяців з 24.07.2016 р. по 24.01.2017 р. (дата виявлення порушення) склали 8010,02 м. куб за ціною ВТВ 8,56396 грн. на суму 64515,25 грн. Вказаний протокол відповідачка не підписувала ( а.с.18). У статті 11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав і обов'язків міститься «заподіяння майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі». Таким чином, заподіяння шкоди може породити цивільно - правове зобов'язання, де потерпілий виступає як кредитор, а заподіювач шкоди - як боржник. Проте цього факту недостатньо. Необхідним є приєднання так званих «юридичних умов, які схожі на юридичні факти, але відрізняються від них за своєю сутністю і правовою природою. Юридичні умови - це обставини, які внаслідок припису цивільно - правової норми мають певне значення для виникнення, зміни тощо цивільних правовідносин, але безпосередньо не породжують їх і не тягнуть за собою трансформацій та не припиняють правові відносини. Отже особливість юридичних умов полягає у тому, що правові наслідки пов'язані з ними не прямо, а через проміжні ланки, які створюють сукупність умов для формування юридичного факту. За загальним правилом цивільна відповідальність за завдану майнову чи моральну шкоду настає за наявності чотирьох складових: неправомірності дії заподіювача шкоди; негативного наслідку таких дій (шкоди); причинного зв'язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Таким чином, зобов'язання у зв'язку із завданням шкоди виникає за наявності трьох умов (крім наявності підстави виникнення - завдання шкоди), з яких дві мають об'єктивний характер і одна - суб'єктивний. У сукупності вони складають «генеральний делікт» за формулою: хто завдав іншому шкоди, зобов'язаний її відшкодувати. Відшкодування шкоди, заподіяної несанкціонованим відбором природного газу, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України. Майнова шкода у розумінні ч.1 ст. 1166 ЦК України - це зменшення майнової сфери потерпілого в наслідок пошкодження чи знищення його майна або внаслідок порушення його особистих немайнових прав. Знищення або пошкодження предметів матеріального світу спричиняє майнову шкоду, грошове вираженні якої називається збитками. Термін «збитки» за своїм юридичним значенням, встановленим у ст. 22 ЦК України, вужчий за поняття «шкода», оскільки включає тільки реальні збитки і упущену вигоду, а вони відшкодовуються, як правило за наявності майнових відносин у грошовому вираженні. Збитки за своєю природою є неоднорідними та можуть складатися з двох частин. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене( упущена вигода). Неотримані потерпілим доходи складають його упущену вигоду. Тільки у такому розумінні складу збитків буде реалізований принцип повного відшкодування збитків, закріплений у ч. 2 ст. 22 ЦК України. Норма ЦК, що міститься у ЦК, про поняття, види і зміст збитків поміщена в розділі І «Основні положення» і є універсальною, оскільки терміном «збитки» законодавець оперує в усіх інститутах цивільного права, у тому числі при застосуванні норм про власність, юридичних осіб, відшкодування недоговірної шкоди тощо. Шкода в деліктних зобов'язаннях не тільки є обов'язковою умовою відповідальності, а й виступає як її міра. Значення шкоди в деліктних зобов'язаннях залежить від їх цільового призначення, яке полягає в усуненні майнової наслідків правопорушення, відновлення майнової сфери потерпілого в тому стані ( до того рівня у вартісному вираженні), в якому він знаходився до завдання йому шкоди. Ця мета досягається , якщо завдана шкода буде відшкодована в повному обсязі. Обов'язковою підставою деліктної відповідальності є протиправність поведінки заподіювача шкоди. Делікті зобов'язання гуртуються на принципі генерального делікту, згідно з яким кожному забороняється завдавати шкоди майну чи особі. Отже, будь -яке завдання шкоди іншій особі вважається протиправним, якщо особа не уповноважена на це. При цьому слід урахувати, що для права мають значення лише ті людські дії чи бездіяльність, що, виражають волю людини, втілюються у її вчинках. Вольова дія ( чи бездіяльність) людини завжди припускає наявність конкретної мети в її свідомості, що й визначає спрямованість її волі, яка виражається в тому чи іншому вчинку. Для притягнення особи до відповідальності необхідно, аби її дія була протиправною. Протиправність звичайно визначається як суперечність поведінки вимогам норми права з одночасним порушенням суб'єктивного права іншої особи. Протиправність є юридичним вираженням шкідливості дій (бездіяльності) правопорушника. Ці дії є шкідливими (суспільно небезпечними), тому що посягають на визначений інтерес, і протиправними тому, що порушують правову охорону цього інтересу. Необхідною умовою відповідальності за завдання шкоди, є причинний зв'язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи. Насамперед треба виходити з того, що причинний зв'язок виражає обумовленість одного явища іншим. Протиправною поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана з цією шкодою. Наявність непрямого (опосередкованого) зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою означає, що така поведінка лежить за межами конкретного випадку, а отже, і за межами юридично значущого причинного зв'язку Із цього випливає, що відповідальність за наслідками, які настали, можлива лише тоді, коли вони були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов'язані з ним внутрішнім необхідним зв'язком, є лише мотивом, але не причиною наслідків, які настали.. Для встановлення причинного зв'язку слід довести, що : протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювача шкоди. Під виною у зобов'язанні відшкодування шкоди мається на увазі негативне психічне ставлення деліктоздатної особи до її протиправної поведінки і її наслідків. Вина можлива у формі умислу або необережності. Умисел означає що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій, передбачала їх негативні наслідки та бажала настання шкоди. Необережність може бути грубою або простою. Груба необережність - це недотримання елементарних вимог обачливості, відсутність передбачливості, якої можна вимагати від пересічної людини. Проста необережність - це недотримання високих вимог, які ставляться до так званого « доброго господаря». Так, частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, стаття встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. У деліктних зобов'язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявністю вини заподіювача шкоди. В ухвалі від 15.01.2014 р. за справою № 6-3249св 13 ВССУ прямо підкреслив, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відшкодовує шкоду особа, яка її завдала. Суд має точно встановити особу заподіювача шкоди та підстави її відшкодування. Суб'єктом у зобов'язання з відшкодування шкоди, за загальним правилом можуть бути будь - які учасники цивільних відносин. Разом з тим боржником (особою, зобов'язаною відшкодувати шкоду) може бути лише дієздатна фізична особа, юридична особа, держава або інше соціально - публічне утворення. У разі, коли охоронні правовідносини відшкодування шкоди є одночасно правовідносинами цивільно - правової недоговірної відповідальності, боржником у них може бути лише деліктоздатна особа або соціально - публічне утворення. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення збитків, які завдані ПАТ «Харківгаз» Куп'янське відділення, розмір відшкодування яких розраховано позивачем відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 щодо порядку перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об'ємів природного газу у разі виявлення порушень споживачем природного газу за період з 24.07.2016 р. по 24.01.2017 р. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом( ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Пунктом 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об'єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об'ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Судом несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу у діях відповідача не встановлено, що не заперечувалось представником позивача, абонентна плата за користування послугами з постачання природного газу відповідачем оплачувалась своєчасно та в повному обсязі, заборгованості за надані послуги відповідачка не має, що підтвердив представник позивача в судовому засідання. Крім того, представник позивача підтвердив той факт, що встановлених обставин здійснення несанкціонованого відбору газу не надано, оскільки з норм постачання та нарахування оплати за газ не виявляється відхилення в облікових даних. А отже збитки у відповідності до цивільного законодавства позивачем і матеріалами справи не доказано, не доведено позивачем також і вини відповідача у спричинені саме позивачу збитків, в той час, як відсутність хоча б однієї складової частини цивільного правопорушення, потрібної закону для настання відповідальності у формі відшкодування збитків унеможливлює відповідальність відповідача. Суд вважає що покладення на споживача газу обов'язку відповідати за обставини, які відбувались у минулому, до набрання чинності Кодексом газорозподільних систем, за умови відсутності в той час чітких критеріїв встановлення наявності реальних збитків чи упущеної вигоди, відсутністю жодних письмових доказів на підтвердження будь - яких обставин, що можуть документально підтвердити обставини несанкціонованого відбору газу, порушує базові принципи цивільного законодавства, в тому числі справедливість, добросовісність та розумність сторін. Зважаючи на ці обставини суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір підлягає віднесенню на сторону позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed