Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ "Страхова компанія "Гарант-Авто", третя особа - ТОВ "ЄвроАсистанс" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля [NUMBER]. 18 листопада 2013 року о 9 год. 55 хв. в м. Черкаси по бульв. Шевченка, 403 в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та автобуса «Богдан А091», який належить ДП «Чарз-Авто», та яким під час вчинення ДТП керував водій підприємства [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіля [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність власника автобуса «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант авто", повіреним якого є ТОВ «ЄвроАсистанс». Він повідомив ТОВ «ЄвроАсистанс» про настання страхового випадку та надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, про що було заведено страхову справу №000015085. На початку 2014 року він отримав листа від 3 січня 2014 року з проханням надати свою заяву про порядок отримання страхового відшкодування, де мав зазначити реквізити рахунку банку, куди будуть перераховані кошти. Після надання ним заяви, листом №1403/01 від 30 січня 2014 року ТОВ «ЄвроАсистанс» повідомило його, що розмір належного йому страхового відшкодування складає 6629 грн. 64 коп. і вказана сума буде перерахована на його рахунок. Але з січня місяця 2014 року страховою компанією виплати здійснено не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 21 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, завдана йому в результаті ДТП складає 7602 грн. 41 коп., з яких: 6629 грн. 64 коп. - матеріальні збитки, 131 грн. 87 коп. - 3% річних від простроченої суми, 840 грн. 90 коп. - інфляційні витрати. Враховуючи те, що його майно було ушкоджено внаслідок ДТП, йому також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням власності та неможливістю використовувати автомобіль за його призначенням. Він не зміг виконувати свої трудові обов'язки, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та було певним ударом його престижу, оскільки йому прийшлося користуватися громадським транспортом. Це все призвело до виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися. Від такого стану постраждали його родичі, що призвело до розладу стосунків у його родині. Все це було причиною того, що страхова компанія, в якій була застрахована цивільна відповідальність винуватця є недобросовісною та почала необґрунтовано відтягувати виплату належного йому страхового відшкодування. Зібравши власними силами необхідну кількість коштів він почав власними силами відновлювати свій автомобіль. Також йому необхідно було вживати додаткових зусиль для ремонту машини, а саме неодноразово відвідувати ринок та магазин у пошуках необхідних для ремонту запчастин та ремонтувати його за власні кошти, оскільки страхова компанія не виплачує страхове відшкодування. Моральну шкоду він оцінює в сумі 15000 грн. Просив суд стягнути з ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант авто" на його користь 7602 грн. 41 коп. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди 1800 грн. витрат, пов'язаних з правовою допомогою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Ухвалою суду від 4 листопада 2014 року, занесеною до журналу судового засідання до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено ДП «Чарз-Авто» та [PERSON], які в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER]. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП за те що він, 18 листопада 2013 року о 9.55 год. керуючи автобусом «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER], в м. Черкаси, по вул. Шевченка,403 при здійсненні маневру перестроювання на надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], що рухався в смузі, на яку мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, чи порушив п.2.3.б, п.10.1, п.10.4 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автобус « Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності ДП «Чарз-авто». Як вбачається з наказу ДП «Чарз-авто» №64-к від 14 серпня 2012 року, [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу. 7 серпня 2013 року між ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант авто" та ДП «ЧарзАвто» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АС/5350537, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника пов'язану з експлуатацією автобуса «Богдан А091» державний номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 7 серпня 2013 року по 6 серпня 2014 року. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). У відповідності до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 цього Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно страхового акта №000015085/01 від 28 січня 2014 року, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті [PERSON] на підставі умов полісу № АС/5350537 становить 6629 грн. 64 коп. Оскільки сума матеріального збитку в розмірі 6629 грн. 64 коп. не виходить за межі ліміту відповідальності встановленого полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5350537, саме на страховика покладається обов'язок відшкодувати дану шкоду власнику «OPEL VEKTRA» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] Пунктом 21 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Як вбачається з розрахунку наданого представником позивача, 3% річних від простроченої суми становить 131 грн. 87 коп., а інфляційні витрати становлять 840 грн. 90 коп. Враховуючи те, що відповідач безпідставно відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7602 грн. 41 коп. (6629 грн. 64 коп.+ 131 грн. 87 коп.+ 840 грн. 90 коп.) Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 15000 грн. матеріальної шкоди, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодування особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували його моральні переживання, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, пов'язаних саме з невиплатою відповідачем страхового відшкодування. Крім того, у відповідності до п.21Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону № 1961-IV). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а відповідно до ст.ст. 23, 26-1 вказаного закону, відшкодована може бути лише моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Докази того, що під час ДТП позивач отримав будь-які тілесні ушкодження в матеріалах справи відсутні. Не може бути задоволена вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов'язаних з правовою допомогою в сумі 1800 грн., сплачених ним ПП «Еліт партнер» 8 грудня 2014 року, оскільки представником позивача в судовому засіданні була [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 23 вересня 2014 року як фізична особа, а не як працівник ПП «Еліт партнер». Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, його у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст.979,1166,1167,1187, ст.ст.22,26-1,29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial