Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", в особі представника [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що у відповідності до умов Кредитного договору, укладеного між сторонами 10 квітня 2006 року, банк надав відповідачу кредит у сумі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає між ним та банком відповідний договір. В зв"язку з порушенням взятих на себе зобов"язань відповідач допустив заборгованість по даному договору, а тому, станом на 30 листопада 2013 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 12238, 33 грн., з яких заборгованість по кредиту - 1999, 72 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 9179, 64 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 558, 97 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути на свою користь, крім того, і понесені ним судові витрати по справі в сумі 243,6 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, до суду подав заяву, згідно якої просив справу слухати у відсутності представника позивача, при цьому зазначив, що позов підтримує, згідний на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання ним судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" у відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, довідки АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, як юридична особа зареєстроване 19 березня 1992 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, форма власності приватна, вид діяльності: комерційні банки. У відповідності до Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк", затвердженого загальними зборами акціонерів від 08 серпня 2011 року та погодженого Національним банком України 01 вересня 2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобов"язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк". За рішенням загальних зборів акціонерів від 08.08.2011 року, Банк набуває статусу банку з іноземним капіталом. 10 квітня 2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання банком останній грошових коштів у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених кредитним договором більш на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Однак, відповідачем [PERSON] не виконуються зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Згідно поданого розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2013 року заборгованість по наданому кредиту [PERSON] становить 12238, 33 грн., з яких заборгованість по кредиту - 1999, 72 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 9179, 64 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 558, 97 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2006 року у сумі 12238, 33 грн., а також понесені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved