Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому вказала, що 10.05.2013р.вони домовились про купівлю-продаж належного позивачці житлового будинку, який розташований по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружині Житомирської області. Зокрема домовились, що вказаний будинок відповідачка придбаває у позивачки за 25 тисяч доларів США, з яких 3 тисячі доларів США сплачуються [PERSON] в рахунок завдатку. Для підтвердження укладення вказаної угоди відповідачка власноручно написала розписку, яку надала позивачці. На виконання угоди 13.10.2013р. [PERSON] передала позивачці 17 тис.доларів США, а в послідуючому ще 3 тис.доларів США, та надала розписку про те, що залишок суми, а саме : 5 тис.доларів США вона зобов'язується сплатити до 01.05.2014р. Відповідачка на даний час продовжує володіти та користуватись житловим будинком по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружині, однак свій обов'язок щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку та повної сплати його вартості не виконала, а тому позивачка просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку №27 по вул.Стадіонній в смт.Ружині Житомирської області, укладений 10.05.2013р. між [PERSON] та [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь позивачки заборгованість по вказаному договору, яка в гривневому еквіваленті складає 132800 грн.(а.с.5-9). Ухвалою суду від 18.08.2017р. за заявою позивачки позовна вимога про визнання дійсним вказаного в позовній заяві договору купівлі-продажу житлового будинку була залишена без розгляду (а.с.125-126). 2 В послідуючому позивачка збільшила розмір своїх позовних вимог та просила суд стягнути з відповідачки вказану в позовній заяві заборгованість з врахуванням 3% річних, що складає 12956 грн.. та інфляції за час прострочки сплати суми боргу , що складає10225.60 грн.(а.с.116-118). В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості підтримали з наведених в позовній заяві підстав, вказавши, що взаємні розписки , надані сторонами, свідчать про укладення між ними договору купівлі-продажу житлового будинку і оскільки відповідно до боргової розписки відповідачка зобов'язувалась сплатити позивачці за придбаний житловий будинок 5 тис.доларів США, а тому вказане зобов'язання вона повинна виконати, так як свій обов'язок продати вказаний житловий будинок позивачка виконала і відповідачка вже 4 роки користується ним, вважаючи його своєю власністю. Відповідачка позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши , що дійсно мала намір купити у [PERSON] житловий будинок по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружині і з цією метою заплатила за нього позивачці 20 тис.доларів США та перейшла проживати у вказаний житловий будинок. Однак договір купівлі-продажу в нотаріальній формі позивачка укладати не бажає, вимагаючи від неї сплати ще 5 тис. доларів США. Вважає вимоги позивачки протизаконними, оскільки на час домовленості про продаж будинку долар США коштував 8 грн., а потім його курс різко зріс і тому цей будинок в доларовому еквіваленті став коштувати значно дешевше. Відповідачка також зазначила, що з приводу даного спору є рішення суду, яке набрало законної сили, і відповідно до якого з [PERSON] К,П. на її користь стягнуто ті кошти, які вона заплатила по неукладеному договору купівлі-продажу, а саме: 20 тис. доларів США в гривневому еквіваленті. А тому, коли позивачка виконає вказане рішення суду та поверне їй сплачені кошти, тоді вона і звільнить її будинок. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що в травні 2013 року [PERSON] усно домовилася з [PERSON] про те, що до 01.10.2013 року вони укладуть договір купівлі - продажу житлового будинк , згідно із яким [PERSON] мала продати, а [PERSON] купити у неї житловий будинок, що розташований в смт.Ружин Житомирської області по вул.Стадіонна, 27. При цьому вони домовились, що продаж цього будинку має відбутись за ціною 25000 доларів США, і що повний розрахунок за купівлю цього будинку має бути здійснений [PERSON] до 01.10.2013 року. На виконання цієї домовленості 10.05.2013 року [PERSON] передала [PERSON] в рахунок належних з [PERSON] за купівлю будинку платежів 3000 доларів США . В подальшому 13.10.2013 року [PERSON] передала [PERSON] в рахунок належних з неї за купівлю будинку платежів ще 17000 доларів США. Таким чином, [PERSON] всього передала [PERSON] в рахунок належних з неї за купівлю будинку платежів 20000 доларів США. Вказане не заперечується сторонами та підтверджується відповідним письмовими розписками, виданими ними (а.с.13, 14). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягнули згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. В ч.1 ст.657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За змістом ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. 3 Отже, ч.1 ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна( в тому числі й житлового будинку) укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним і визнання його судом дійсним можливе за додержання певних умов. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Проте доказів нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружині Житомирської області, чи доказів того, що вказаний договір рішенням суду визнаний дійсним, позивачка суду не надала. Тому суд приходить до впевненості, що оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружині Житомирської області, про укладення якого сторони домовлялись в 2013 році, нотаріально посвідчений не був, тому він є нікчемним. Тобто, вказаний договір є нікчемним правочином, який не не породжує передбачених законом правових наслідків, і, відповідно, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час написання в 2013р. розписок про намір укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, у сторін не виникли. Так, [PERSON] не набула прав та обов'язків продавця за таким договором , а тому не має право вимагати проведення оплати за житловий будинок, а [PERSON] не набула прав та обов'язків покупця, а тому не має обов'язку сплатити за житловий будинок певну грошову суму. Виходячи з вказаного, підстав стягувати з відповідачки на користь позивачки суму коштів як борг по оплаті вартості житлового будинку немає і, відповідно, немає підстав для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбаченої ст. 625 ЦК України. Посилання представника позивачки на те, що вищевказана розписка відповідачки є борговою розпискою і тому остання зобов'язана виконати вказане зобов'язання та сплатити позивачці зазначену суму боргу є необгрунтованим з наступних підстав. Як вбачається з вказаної розписки , [PERSON] передала 132.10.2013р. [PERSON] 17 тис.доларів США " як частковий розрахунок за житловий будинок по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружині". І "до повного розрахунку за житловий будинок" до 01.05.2014р. [PERSON] зобов'язувалась сплатити [PERSON] "борг в сумі 5 тисяч доларів США". Тобто текст розписки, а також пояснення сторін та підстава позову, викладена [PERSON] в своїй позовній заяві, не свідчать про укладення між сторонами договору позики і тому вказана розписка не може слугувати підставою для стягнення з відповідачки на користь позивачки зазначеної в ній суми боргу. Вказаний борг - це фактично сума коштів, які відповідачка зобов'язувалась сплатити позивачці в рахунок оплати житлового будинку по договору купівлі-продажу житлового будинку, який, як зазначалось вище, є нікчемним. Крім того, відповідно до ч.3 ст61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 05.05.2016р., яке на даний час набрало законної сили, по справі між тими ж сторонами, а саме: по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування житлового будинку та стягнення коштів, було встановлено, що ні попереднього, ні основного договору купівлі-продажу житлового будинку , розташованого по вул.Стадіонній, 27 в смт.Ружині Житомирської області, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а 4 тому суд прийшов до висновку, що передана [PERSON] в рахунок оплати за житловий будинок по вул.Стадіонній , 27 в смт.Ружині Житомирської області сума - 20 тис.доларів США є авансом і з цих підстав позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів був задоволений повністю і з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто вищевказану суму в гривневому еквіваленті - 503905 грн. та судові витрати по справі (а.с.50-55). А тому, відповідно, і з врахуванням даного рішення суду також немає підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми коштів в розмірі 5 тис.доларів США , з врахуванням 3% річних та інфляції. З врахуванням вказанного, суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Outcome: dismissed