Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши його в подальшому, до Івано-Франківської крайової організації ФСТ «Україна», [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] районної ради, [PERSON] третя особа: відділ освіти [PERSON] райдержадміністрації про виправлення запису в трудовій книжці, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обгрунтуванння позовних вимог посилається на те, що з 01 квітня 2009 року по 31.12.2015 р. працював на посаді тренера-викладача по стрибках на лижах з трампліна та лижного двоборства [PERSON] ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна». 31 грудня 2015 року в трудовій книжці директором школи [PERSON] зроблений запис за № 10 про звільнення його з посади тренера - викладача [PERSON] ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» «за згодою сторін» (ч. 1 ст. 36 КЗпП). Цього ж дня, 31.12.2015 року в трудовій книжці за № 11 ним внесено запис про те, що «запис № 10 є недійсний, поновлений на роботі», на підставі Наказу 07-К від 31.12.2015 року. Запис № 11 в подальшому, був анульований головою ліквідаційної комісії, а отже запис № 10 про звільнення з займаної посади на підставі ч. 1 ст. 36 КзпП України (за згодою сторін) залишився чинним. Звільнення з посади тренера - викладача [PERSON] ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» вважає незаконним, так йому не видано належним чином оформлену трудову книжку та не проведено виплату належних при звільненні коштів, будь-яких домовленостей про припинення трудового договору роботодавця і працівника не було та він не писав заяви про звільнення за згодою сторін. Так, 06 січня 2016 року в [PERSON] районній державній адміністрації відбулась нарада щодо ліквідації [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна», в ході якої йому, та всіх працівників школи, повідомили про те, що на підставі Рішення [PERSON] РДА школа з 01.01.2016 р. ліквідовується, та в присутності начальника [PERSON] районного центру зайнятості дали вказівку стати на облік. Однак його не було попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяця, як передбачено ст. 49-2 КЗпПУ 22 січня 2016 року він звернувся з повідомленням про порушення законодавства про працю до: голови Івано-Франківської крайової організації ФСТ «Україна» [PERSON], голови [PERSON] РДА, голови [PERSON] районної ради. Однак вказаними посадовими особами не прийнято жодних рішень і не здійснено заходів щодо усунення вказаних порушень. 22.02.2016 року ним направлені листи про порушення трудового законодавства до Департаменту захисту економіки в Івано-Франківській області, Інспекції держпраці в Івано-Франківській області, Фінансовій інспекції в Івано-Франківській області. За результатами даної перевірки, проведеної в [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна», складено акт, голові ліквідаційної комісії [PERSON] внесено припис про усунення порушень вимог законодавства про працю. За допущені порушення вимог трудового законодавства на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП для притягнення її до відповідальності. 17 березня 2016 року ним направлялись листи з вимогою змінити запис про звільнення за згодою сторін та внести до трудової книжки запис про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (з зв'язку з ліквідацією), а також здійснити нарахування та виплатити належні грошові кошти за час вимушеного прогулу, з 01 січня 2016 року до завершення ліквідації спортивної школи Крайовій організації ФСТ Україна (бенефіціарний власник ліквідованої [PERSON] ДЮСШ), [PERSON] РДА, [PERSON] районній раді та відділу освіти [PERSON] РДА. На підставі рішення [PERSON] районної ради № 154-4/2016 від 18.02.2016 року комплекс трамплінів та майно ліквідованої спортивної школи передано у комунальну власність Надвірнянського району). 20.03.2016 року від імені Крайової спортивної організації ФСТ «Україна» поштою, на домашню адресу, надійшло поштове відправлення, в якому містилась його трудова книжка, в якій головою ліквідаційної комісії [PERSON] внесено запис (без проставлення дати та підстави) про те, що запис директора школи [PERSON] № 11 в трудовій книжці про поновлення його на роботі «зроблений неповноважною особою». Оскільки на даний час трудовий договір між ним та [PERSON] ДЮСШ ФСТ Україна не припинений, а в трудовій книжці, яка надійшла від Крайової організації ФСТ Україна поштовим відправленням 20.03.2016 року, відсутній запис про звільнення, то це перешкоджало його працевлаштуванню. Таким чином, згідно з вимогами чинного законодавства України відповідач зобов'язаний виплатити йому заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 01.01.2016 року до дати фактичного розрахунку. З врахуванням того, що з кінця брезня 2016 року по червень місяць 2016 року він вживав заходи досудового вирішення спору шляхом подання відповідних заяв та скарг в державні контролюючі органи, тому вважає поважною причину пропуску місячного строку звернення до суду за захистом свого права. В судовому засіданнні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та уточненому позові, просить поновити строк звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин, просить скасувати записи № 10, № 11 в трудовій книжці, внести запис у трудовій книжці про звільнення з посади тренера викладача з 04.04.2016 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з формулюванням «в зв'язку з ліквідацією» та стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з «01» січня 2016 року до дати фактичного розрахунку та вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Представник відповідача - Івано-Франківської крайової організації ФСК «Україна» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач. Суду пояснив, що Івано-Франківська крайова організація ФСТ «Україна» являлась засновником [PERSON] ДЮСШ. Президія Крайової організації ФСТ «Україна» 30.12.2015 року винесла постанову № 4/1-1 «Про ліквідацію [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна»». В даній постанові затверджено склад ліквідаційної комісії та встановлена дата ліквідації [PERSON] ДЮСШ КО ФСТ «Україна», а саме з 04.01.2016 року. Стверджує, що головою КО ФСТ «Україна» [PERSON] листом № 69 від 26.06.2015 року повідомлялось директора спортивної школи [PERSON] про можливість оптимізації чи реорганізації школи з можливим вивільненням працівників школи, однак відповідний наказ останній не видав, а звільнив працівників за згодою сторін, без їх особистих заяв, після чого анулював свої накази та в цей же день звільнився з посади за згодою сторін. Постановою президії КО ФСТ «Україна» 30.12.2015 року № 4/1-1 [PERSON] призначено головою ліквіаційної комісії та постановлено з 04.01.2016 року ліквідувати [PERSON] ДЮСШ КО ФСТ «Україна». Зазначає, що в подальшому, [PERSON], як голова ліквідаційної комісії, здійснювала всі необхідні дії, що стосуються ліквідації [PERSON] ДЮСШ. Будь-якої усної чи письмової відмови від виконання обовязків голови ліквідаційної комісії з боку останньої до керівника КО ФСТ «Україна» - не надходило. Згідно Опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державно реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації» Реєстраційний номер справи: 1-112_000115_81 Код: 201316642149 від 05.04.2016 року, юридична особа - [PERSON] дитячо-юнацька спортивна школа Івано-Франківської крайової організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна» припинена. Відповідно до Статуту [PERSON] ДЮСШ встановлено, що [PERSON] ДЮСШ являлась окремою юридичною особою, а засновник Івано-Франківська крайова організація ФСТ» Україна не несе відповідальності за забов'язаннями юридичної особи. Івано-Франківська крайова організація ФСТ «Україна» не є правонаступником [PERSON] ДЮСШ, окільки жодного майна та грошових коштів вони не одержували після ліквідації, жодних підтверджуючих документів про те, що вони є правонаступником відповідач не надав у суд. Стверджує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду за захистом порушеного права, передбачений статті 233 КЗпП України, так як трудову книжку він отримав 20.03.2016 р., а до суду звернувся 18.05.2016 р. Також зазначає, що документів [PERSON] ДЮСШ до Івано-Франківська крайова організація ФСТ "Україна" не надходило. Вважає, що Івано-Франківська крайова організація ФСТ «Україна» є неналежним відповідачем по справі, засновник не несе відповідальність за юридичну особу [PERSON] ДЮСШ. Ліквідатор [PERSON] грубо порушила трудове закодавствов, що привело до порушення турдових прав позивача. Просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданнні позов не визнала, заперечила обставини на які посилається позивач, суду пояснила, що вона працювала на посаді старшого бухгалтера [PERSON] ДЮСШ КО ФСТ «Україна». 30.12.2015 року постановою президії КО ФСТ «Україна» її призначено головою ліквідаційної комісії, а [PERSON] ДЮСШ КО ФСТ «Україна» вирішено ліквідувати з 04.01.2016 року. Зазначає, що накази про звільнення працівників та наказ про анулювання наказів щодо звільнення працівників видавав 31.12.2015 року директор школи [PERSON], який 30.12.2015 року був звільнений головою КО ФСТ «Україна» [PERSON] з 31.12.2015 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін). Стверджує, що вирішити питання проведення повного розрахунку з працівниками мав директор школи у день звільнення. Вважає засновника ліквідатором дитячої школи, а вона тільки виконувала роботу ліквідатора на проханння голови ФСТ [PERSON], вказує, що ніхто не питав її згоди на призначення головою ліквідаційної комісії і окрім постанови про ліквідацію [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна» вона не отримувала будь-які письмові документи чи інструкції, що визначали б її діяльність, як голови ліквідаційної комісії. Зазначає, що вона не вправі самовільно здійснювати будь-які нарахування заробітної плати, розрахунки по заробітній платі, інші перерахунки та фінансові операції, без наказів вищестоящої організації - КО ФСТ «Україна». Разом з тим, стверджує, що за 2015 рік працівникам спортивної школи заробітна плата була виплачена повністю. Вважає, що будь-яких порушень при ліквідації школи нею не зроблено. Документи школи нею в зв'язку з відсутністю коштів були передані за попереднім погодженням з головою ФСТ [PERSON] вищестоячій організації Івано-Франківська крайова організація ФСТ «Україна». Чому даний факт представником ФСТ заперечується їй не відомо. Просить відмовити в задоволенні позову до неї. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини, на які посилається позивач, підтримав надані письмові заперечення. Суду пояснив, що на виконання рішення [PERSON] районної ради від 18.02.2016 № 154-4/2016 «Про надання згоди на прийняття спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст району майна ДЮСШ ФСТ «Україна»» прийнято спільне розпорядження голів [PERSON] районної державної адміністрації та [PERSON] районної ради за 09.03.2016 за № 65/20-р «Про створення комісії по передачі майна ДЮСШ ФСТ «Україна»». Актом приймання-передачі від 24.03.2016 року колишнє майно [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна», що знаходиться за адресою: міська зона відпочинку ім. Н.Яремчука (гора Городище) передано на баланс [PERSON] відділу освіти районної державної адміністрації. Враховуючи вищенаведене [PERSON] районна державна адміністрація не є засновником, не проводила кадрову роботу (прийняття та звільнення працівників), а також не є правонаступниками [PERSON] ДЮСШ Івано-Франківської крайової організації ФСТ «Україна» після її ліквідації. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] районної ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини, на які посилається позивач, підтримав надані письмові заперечення. Суду пояснив, що [PERSON] районна рада не є засновником та правонаступником [PERSON] ДЮСШ Івано-Франківської крайової організації ФСТ "Україна" після її ліквідації. На виконання рішення [PERSON] районної ради від 18.02.2016 р. № 154-4/2016 "Про надання згоди на прийняття в спільну власність територіальнихгромад сіл, селищ, міст району майна ДЮСШ ФСТ "Україна"" прийнято спільне розпорядження голів [PERSON] районної державної адміністрації та [PERSON] районної ради від 09.03.2016 за № 65/20-р "Про створення комісії по передачі майна ДЮСШ ФСТ "Україна"". Згідно акту приймання-передачі від 24.03.2016 року колишнє майно НадвірнянськоїДЮСШ ФСТ "Україна", що знаходиться за адресою: міська зона відпочинку ім. Н.Яремчука (гора Городище), передано на баланс [PERSON] відділу освіти районної державної адміністрації. Вважає, що позов пред'явлено до неналежного відповідача та просить в позові відмовити. Представник третьої особи відділу освіти [PERSON] районної державної адміністрації в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав, зазначених в письмових запереченнях. Зазначила, що згідно акту приймання-передачі від 24.03.2016 року колишнє майно НадвірнянськоїДЮСШ ФСТ "Україна", що знаходиться за адресою: міська зона відпочинку ім. Н.Яремчука (гора Городище), передано на баланс [PERSON] відділу освіти районної державної адміністрації. Відділ освіти не є правонаступником [PERSON] ДЮСШ. Відповідно не має повноважень щодо ведення трудових книжок та проведення розрахунку при звільненні працівників. Зазначає, що на нараді щодо ліквідації [PERSON] ДЮСШ за участі начальника відділу освіти тренерам-викладачам було запропоновано відповідні посади [PERSON] дитячо-спортивній школі [PERSON] районної ради, заяви щодо працевлаштування від [PERSON] не надходило. Просить в позові відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В судовому засіданнні вставлено, що позивач по справі з 01 квітня 2009 року працював на посаді тренера-викладача по стрибках на лижах з трампліна та лижного двоборства [PERSON] ДЮСШ Крайової організації ФСТ «Україна», що підтверджується копією трудовоїї книжки (а.с. 6). 31 грудня 2015 року в трудовій книжці директором школи [PERSON] зроблений запис за № 10 про звільнення [PERSON] з посади тренера - викладача [PERSON] ДІОСШ крайової організації ФСТ «Україна» «за згодою сторін» (ч. 1ст. 36 КЗпП). Цього ж дня, 31.12.2015 року в трудовій книжці за № 11 ним внесено запис про те, що «запис № 10 є недійсний, поновлений на роботі», на підставі Наказу 07-К від 31.12.2015 року. Запис № 11 в подальшому був анульований головою ліквідаційної комісії, а отже запис № 10 про звільнення з займаної посади на підставі ч.1 ст. 36 КзпП України (за згодою сторін) залишився чинним (а.с. 6). Звільнення на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) проводиться при досягненні домовленості про припинення трудового договору роботодавця і працівника на підставі поданої працівником заяви про звільнення за згодою сторін. В судовому засіданнні встановлено, що позивач не писав та не подавав заяву про звільнення за згодою сторін. Відповіно до ст. 47 КЗпПУ власник або упоноваженим ним орган зобов'язаний в день звільнення працівника видати належно офорлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. 20.03.2016 р. трудову книжку позивачу від імені КО ФСТ» Україна» було направлено ліквідатором [PERSON] поштою на домашню адресу. Розрахунок з позивачем за час вимушеного прогулу по час ліквідації школи не проведено. Вищезазначені факти відповідачем [PERSON]І не оспорюються. 06 січня 2016 року в [PERSON] РДА відбулася нарада з приводу ліквідації [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна», в ході якої всіх працівників школи повідомили про те, що на підставі рішення [PERSON] РДА [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна» з 01.01.2016 року ліквідовується, що згідно останньої редакції статуту [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна», затвердженої у вересні місяці 2015 року, рішення щодо ліквідації [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна» уповноважені приймати органи місцевого самоврядування та засновник школи - крайова організація ФСТ «Україна».(а.с. 78). Івано-Франківська крайова організація ФСТ «Україна» являлась засновником [PERSON] ДЮСШ (а.с. 55). Президія Крайової організації ФСТ «Україна» 30.12.2015 року винесла постанову № 4/1-1 «Про ліквідацію [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна»». В даній постанові затверджено склад ліквідаційної комісії та встановлена дата ліквідації [PERSON] ДЮСШ КО ФСТ «Україна», а саме з 04.01.2016 року. Постановою президії КО ФСТ «Україна» 30.12.2015 року № 4/1-1 [PERSON] призначено головою ліквіаційної комісії та постановлено з 04.01.2016 року ліквідувати [PERSON] ДЮСШ КО ФСТ «Україна» (а.с. 60). Згідно Опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державно реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації» Реєстраційний номер справи: 1-112_000115_81 Код: 201316642149 від 05.04.2016 року, юридична особа - [PERSON] дитячо-юнацька спортивна школа Івано-Франківської крайової організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна» припинена, що підтверджується копією витягу з реєстру від 18.05.2016 року про припинення [PERSON] ДЮСШ (а.с. 21-29). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають за два місяці. Одночасно із попередженням про звільнення власник або уповноважений ним орган має запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі організації. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника. Однак всупереч вказаним норм про заплановане вивільнення позивача по справі не було повідомлено. 22.02.2016 року позивачем направлені листи про порушення трудового законодавства до Департаменту захисту економіки в Івано-Франківськійобласті, Інспекції держпраці в Івано-Франківській області, Фінансовій інспекції в Івано-Франківській області. За результатами перевірки Інспекцією держпраці, проведеної в [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна» складено акт, голові ліквідаційної комісії [PERSON] внесено припис про усунення порушень вимог законодавства про працю. За допущені порушення вимог трудового законодавства на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП для притягнення її до відповідальності (а.с. 10). Постановою Надвірнянського районного суду від 26.04.2016 року ліквідатора ДЮСШ [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП (а.с. 152-154). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. З постанови суду вбачається, що працівників [PERSON] ДЮСШ про здійснення процедури ліквідації та майбутнє вивільнення за два місяці попереджено не було, заробітна плата за січень-лютий місяці 2016 року працівникам не нараховувалась та не виплачувалась. Головою ліквідаційної комісії школи [PERSON] не забезпечений достовірний облік виконуваної працівниками роботи та бухгалтерський облік, нарахування заробітної плати. Таким чином суд прийшов до висновку про порушення відповідачем [PERSON]І трудових прав позивача. Покликання [PERSON]І про те, що вона не є ліквідатором, згоди на призначення її ліквідатором не давала, а погодилась провести ліквідацію на прохання [PERSON] не відповідають матеріалам справи, так як остання отримувала заробітну плату. Будь-яких відмов щодо виконання обов'язків голови ліквідаційної комісії не подавала. На виконання рішення [PERSON] районної ради від 18.02.2016 р. №154-4/2016 «Про надання згоди на прийняття спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст району майна ДЮСШ ФСТ «Україна»» прийнято спільне розпорядження голів [PERSON] районної державної адміністрації та [PERSON] районної ради за 09.03.2016 р. за № 65/20-р «Про створення комісії по передачі майна ДЮСШ ФСТ «Україна»» (а.с. 61, 67). Актом приймання-передачі від 24.03.2016 року колишнє майно [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна», що знаходиться за адресою: міська зона відпочинку ім. Н.Яремчука (гора Городище) передано на баланс [PERSON] ДЮСШ відділу освіти районної державної адміністрації (а.с. 65-66). 17 березня 2016 року позивачем направлялися листи з вимогою змінити запис про звільнення за угодою сторін та внести до трудової книжки запис про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (з звязку з ліквідацією), а також здійснити нарахування та виплатити належні йому грошові кошти за час вимушеного прогулу, з 01 січня 2016 року до завершення ліквідації [PERSON] ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» (власнику ліквідованої [PERSON] ДЮСШ), [PERSON] РДА та [PERSON] районній раді і відділу освіти [PERSON] РДА, як правонаступникам власникам майна ліквідованої [PERSON] ДЮСШ ФСТ Україна (а.с. 13-16). Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення стосовно зміни формулювання запису в трудовій книжці, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Відповідно п. 18 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобовязує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках-правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України). Одночасно суд визнає працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації (абзац третій пункту 18 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 26.10.1995 року). В судовому засіданні встановлено, що повноваження голови ліквідаційної комісії [PERSON] закінчились 05.04.2016 р., у день ліквідації [PERSON] ДЮСШ, печатки та документи нею не передавались до архіву, місце знаходження документів ДЮСШ не встановлено. Разом з тим, п. 2.8. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що у разі вісутності правонаступників ліквідованого підприємства, яке зробило неправильний запис у трудовій книжці, відповідний запис робиться вищестоячою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а уразі його відсутності облархівом чи держархівом. З метою відновлення порушених трудових прав позивача суд прийошв до висновку про покладенння обов'язку виправленння неправильного запису в трудовій книжці на засновника - Івано-Франківську крайову організація ФСТ «Україна». Враховуючи, що рішенням [PERSON] районної ради від 18.02.2016 р. № 154-4/2016 «Про надання згоди на прийняття спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст району майна ДЮСШ ФСТ «Україна»» майно ліквідованої [PERSON] ДЮСШ ФСТ «Україна», передано у комунальну власність, в особі [PERSON] районної ради, то обов'язок по виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу згідно розрахунку наданого позивачем в сумі 34110 грн. 15 коп. слід покласти на [PERSON] районну раду (а.с.105,237). Враховуючи вищенаведені обставини суд прийшов до висновку про підставність позовних вимог та вважає, що звільнення позивача проведено з порушенням норм трудового законодавства. Однак, при цьому підстав для задоволення позову не вбачається. В зв'язку із цим суд не може погодитися з позицією позивача щодо поважності пропущеного місячного строку звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Тобто, на відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. З'ясовано, що трудова книжка була отримана позивачем 20.03.2016 р., про що позивач зазначає в позовній заяві (а.с. 75 т. 1). Як вбачається з матеріалів справи з позовом про виправлення запису в трудовій книжці, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу [PERSON] звернувся в суд лише 18 травня2016 року(а.с. 1-3). Тобто з порушенням встановленого законом місячного строку. Згідно з ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Поважність причин пропуску строку - це обставини, які свідчать про те, що працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх трудових прав. Як на поважну причину пропуску строку звернення до суду позивач посилалася на те, що з кінця березня 2016 року по червень місяць 2016 року він вживав заходи досудового вирішення спору шляхом подання відповідних заяв та скарг в державні контролюючі органи. Відтак, саме тоді дізнався про порушення своїх прав в частині незаконного звільнення з роботи. З врахуванням вищенаведених норм закону такі доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки початком перебігу місячного строку для звернення його до суду з даним позовом слід вважати день видачі йому трудової книжки (20.03.2016 року). Водночас, на думку суду, обставина щодо скарг в контролюючі органи не може вважатися поважною причиною пропуску строку на звернення позивача до суду з вказаним позовом. Окрім того, інших доказів таким не представлено. Враховуючи наведені обставини суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав пропуску без поважних причин строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України. На підставі наведеного, ст.ст. 36, 40, 47, 49-2, 233, 235 КЗпПУ, ст.ст. 96, 104, 110 ЦКУкраїни,

Outcome: dismissed