Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок», в якому просить визнати незаконним наказ №104/к від 03.04.2015р. "Про поновлення на роботі"; поновити на посаді інженера 1 категорії ПрАТ "Діпрозв'язок"; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.04.2015р. по теперішній час; зобов'язати видати "Дублікат" трудової книжки без записів про звільнення; зобов'язати відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25000 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.01.2014р. відповідач звільнив її під час перебування на лікарняному. 02.04.2015р. Апеляційний суд м. Києва виніс рішення про поновлення її на роботі, виплати заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 02.04.2015р. 10.04.2015р. був поданий виконавчий лист на поновлення її на роботі відповідно до рішення суду до ВДВС Солом'янського РУЮ у м .Києві. 14.04.2015р. державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Козак Р.П. відкрив виконавче провадження на поновлення на роботі. 07.05.2015р. державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Козак Р.П. закінчив виконавче провадження про поновлення на роботі на основі наказу №104/к від 03.04.2015р., не звернувши увагу на її зауваження, що в наказі її було одночасно - поновлено 22.01.2014р. та відразу ж звільнено 31.01.2014р. На територію ПрАТ "Діпрозв'язок" її не пропускають, про що засвідчує лист-відповідь на заяву, що була подана у Солом'янський РУ ГУ МВС України в м. Києві №16792 від 15.05.2015р. У наказі №104/к від 03.04.2015р., який був направлений у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, вказується, що вона поновлюється, і відразу ж звільняється заднім числом, тобто 31.01.2014р. без видимих причин, не дотримуючись процедури звільнення, яка прописана у КЗпП України. Середній заробіток вимушеного прогулу за один календарний місяць по рішенню суду так і не було виплачено. Тобто, фактично відповідач звільнив її, так і не поновивши на роботі, а просто змінивши дату її звільнення. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015р. в частині негайного виконання не виконано. До трудової книжки не було внесено запису про поновлення її на роботі, що також порушує її права. Такими незаконними діями відповідача їй було завдану і моральну шкоду, яку вона просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просив в задоволені позову відмовити, зокрема у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом, та просив розглянути справу за відсутність представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року було задоволено частково позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та визнано наказ Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» № 13-к від 22.01.2014 «Про звільнення [PERSON]» з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників - незаконним. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» з 22.01.2014 року. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» (м. Київ, вул. Солом'янська, 3, ідентифікаційний код 01168185) на користь [PERSON] ([ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.01.2014 по 02.04.2015 в розмірі 36 135 (тридцять шість тисяч сто тридцять п'ять) грн. 05 коп. з утриманням податків і інших обов'язкових платежів; моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. Також було допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Наказом № 104/к від 03 квітня 2015 року за підписом Голови правління Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно - комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» [PERSON], погодженим з Головою профспілкового комітету [PERSON] «Про поновлення на роботі» виданим на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 02.04.2015 по цивільній справі № 760/3827/14-Ц за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури "Діпрозв'язок", про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було визнано таким, що втратив чинність Наказ № 13-к від 22.01.2014 "Про звільнення [PERSON]" з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу енергоспоруд № 55, з 22.01.2014 року. Наказано бухгалтерії виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в розмірі - 2581 грн. 00 коп. Звільнено [PERSON], інженера-проектувальника 1 категорії, у зв'язку зі скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 31 січня 2014 року та наказано бухгалтерії виплатити компенсацію за 1 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки, за період з 22.01.2014 по день звільнення. Відповідачем [PERSON] було направлено повідомлення від 06 квітня 2015 року № 289/03 про необхідність невідкладно з'явитися до ПрАТ Дніпрозв'язок» за адресою: м. Київ, вул. Солом'янська, 3, з метою негайного конання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 р. в частині поновлення на роботі у Товаристві та зазначено на необхідність мати при собі обов'язково: оригінал листа тимчасової працездатності серії АВЮ №937449 за період тимчасової непрацездатності з 20.01.2014 - 28.01.2014 року, паспорт, трудову книжку. Вказане повідомлення було отримано [PERSON] 07 травня 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції. (а.с. 27) Крім того, 16 квітня 2015 року відповідачем було складено акт про відмову працівника від письмового посвідчення факту ознайомлення та отримання копії Наказу № 104/к від 03.04.2015 року, яким зафіксовано відмову [PERSON] надати листок тимчасової непрацездатності серії АВЮ № 937449; навмисного зіпсування оригіналу Наказу № 104/к від 03.04.2015 року представником [PERSON] - [PERSON]. 17 квітня 2015 року відповідачем було направлено позивачці повторно повідомлення про невідкладну явку з метою поновлення на роботі на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 року, звільнення з 31.01.2014 року, отримання відповідних документів при поновленні та звільненні, а також наказ № 104/к від 03.04.2015 року та повідомлення про нараховані суми звільненого працівника. (а.с. 29) Вказані документи були отримані позивачкою 07 травня 2015 року. 10 квітня 2015 року було видано виконавчий лист № 760/3817/14-ц про поновлення на роботі на посаді на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» з 22.01.2014 року. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 07 травня 2015 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 10.04.2015 року № 760/3827/14-ц було закінчено, у зв'язку з фактичним виконанням рішення. Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Згідно ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Посилання представника відповідача на те, що 02 квітня 2015 року [PERSON] було повідомлено про необхідність явки 03 квітня 2015 року до відповідача з метою добровільного виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 року в частині поновлення на роботі, не підтверджується належними доказами та допустимими доказами. Натомість, видачу наказу № 104/к від 03.04.2015 року не можна вважати належним виконанням рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 р., яким фактично змінено дату звільнення позивачки, оскільки рішення суду не містить зобов'язання ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» змінити дату звільнення [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 234 КЗпПУ, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Судом встановлено, що про існування наказу № 104/к від 03.04.2015 року позивачка дізналась 16 квітня 2015 року, що підтверджується зазначеним вище актом від 16.04.2015 року. Крім цього, як вбачається з наданих суду документів копію спірного наказу позивачка отримувала поштою 07 травня 2015 року. З даним позовом позивачка звернулась до суду 15 вересня 2015 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом щодо вимог про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Посилання позивачки на те, що наказ № 104/к від 03.04.2015 року вона не отримувала взагалі спростовуються вищевикладеним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи що позивач не просив суд поновити йому строк звернення до суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про визнання незаконним наказу №104/к від 03.04.2015р. "Про поновлення на роботі"; поновлення на посаді інженера 1 категорії ПрАТ "Діпрозв'язок" необхідно відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. У зв'язку з тим, що не підлягають задоволенню основні вимоги, не підлягають задоволенню і похідні від них вимоги про стягнення середнього заробітку, видачу дублікату трудової книжки та відшкодування моральної шкоди

Outcome: dismissed