Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001року № 2240-111 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів, при цьому ч.3 ст. 50 цього Закону визначено, що рішення про призначення матеріального забезпечення приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється на підприємстві. А у відповідності до пункту 3.1.6. Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням, затвердженого постановою правління Фонду від 23.06.2008 року № 25, комісія із соціального страхування підприємства ініціює перед робочим органом відділення Фонду питання про відшкодування Фонду витрат на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з травматизмом невиробничого характеру у випадках, якщо це сталося з вини інших юридичних або фізичних осіб. Під час розгляду питання про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] комісією по соціальному страхуванню Черкаського обласного інституту післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради було встановлено, що 21 серпня 2013 року близько 8 год. 55 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Хонда-Сівік", реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по бул. Шевченка, м. Черкаси, зі сторони вул. Леніна в напрямку вул. Лазарєва, в порушення вимог п. 2.3 б, п.10.1, п.16.2 Правил дорожнього руху України на перехресті з вул. Смілянською допустила наїзд на [PERSON], в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя, у вигляді травми голої переломом кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововилив під м'які мозкові оболонки, крововиливами в обидві лобні долі зі здавленням мозку, раною, гематомою м'яких тканин потиличної ділянки голови та легкі тілесні ушкодження у вигляді саден нижніх кінцівок. Відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2013 року порушення [PERSON] п. 2.3 б, п.10.1 та п.16.2 Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинному зв'язку із заподіянням [PERSON] тілесних ушкоджень та визнано її винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася на лікуванні і через тимчасову втрату працездатності їй видавались листи непрацездатності № 356588 за період з 21.08.2013р. по 10.09.2013р., № 371241 період з 11.09.2013 р. по 20.10.2013 р., № 873233 за період з 21.10.2013 р. по 30.10.2013 р., № 399996 за період з 31.10.2013 р. по 11.11.2013 р. та № 873885 період з 12.11.2013 р. по 11.12.2013 р., згідно до яких була виплачена допомога в наступному розмірі: по листку непрацездатності № 356588- 910,75 грн., по листку непрацездатності № 371241 - 2318,29 грн., по листку непрацездатності № 873233 - 662,37 грн., по листку непрацездатності № 399996 - 662,37 грн., по листку непрацездатності № 873885 - 1821,51 грн. В загальному по вищезазначених листках непрацездатності [PERSON] за рахунок коштів Фонду була виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності розмірі 6375 грн. 29 коп., що підтверджується довідкою Черкаського обласного інституту післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради № 240 від 27.12.2013року. У зв'язку з настанням страхового випадку, не пов'язаного з нещасним випадком на виробництві, до Черкаської міської виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась адміністрація Черкаського обласного інституту післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради та повідомила, що останньою була виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності [PERSON], згідно до вищевказаних листків непрацездатності в розмірі 6375 грн. 29 коп., за рахунок коштів Фонду соціально страхування з тимчасової втрати працездатності, та ініціювала перед робочим органом Фонду на підставі п. 3.1.6 Положення № 25 питання про відшкодування Фонду в порядку регресу суми виплаченої допомоги винною особою. Посилаючись на ст., ст.21, 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та ст.1191 ЦК України, позивач прохав стягнути з відповідачки збитки в розмірі 6375 грн. 29 коп. В судовому засіданні представник позивача Іщенко В.І. підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2013 року було встановлено вину відповідачки в нанесенні тілесних ушкоджень [PERSON] А тому, згідно до ст.1191 ЦІК України, вони вважають, що відповідачка повинна відшкодувати їм збитки, оскільки Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснювалося фінансування коштів на виплату сум по оплаті листків непрацездатності [PERSON] в розмірі 6375 грн. 29 коп. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася і про причини своєї неявки суд не повідомила. Разом з тим в матеріалах справи знаходиться її заперечення на позовну заяву, в якому вона, посилаючись на ряд законів, просить відмовити в задоволенні даного позову. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено судом і вбачається з вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2013 року, [PERSON] за порушення вимог п. 2.3 б, п.10.1 та п.16.2 Правил дорожнього руху України і заподіяння потерпілій [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в період з 21.08.2013 року по 11.12.2013 року і їй була виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності, а саме: по листку непрацездатності № 356588 в розмірі 910,75 грн., по листку непрацездатності № 371241 в розмірі 2318,29 грн., по листку непрацездатності № 873233 в розмірі 662,37 грн., по листку непрацездатності № 399996 в розмірі 662,37 грн. та по листку непрацездатності № 873885 в розмірі1821,51 грн. Таким чином, судом встановлено, що згідно до довідки Черкаського обласного інституту післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради № 240 від 27.12.2013року, позивачем у справі на виконання положень ч.1 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" на підставі вищевказаних листків непрацездатності було проведено оплату допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі [PERSON] у формі матеріального забезпечення в розмірі 6375 грн. 29 коп. Згідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Дана норма міститься в главі 82 ЦК України і регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди та передбачає право регресу особи в тому разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою, в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. Однак правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України. Так, відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Як передбачено ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до цієї норми до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки про відшкодування шкоди, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. В разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування (життя, здоров'я, працездатності, пенсійного забезпечення) таке право вимоги страховика до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, не передбачено. У відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Також в ст.6 вказаного Закону зазначено, що загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання. Виходячи з цього, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності є обов`язковим особистим страхуванням і ні Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, ні Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", ні норми глави 67 ЦК України не передбачають право страховика, який сплатив страхове відшкодування потерпілій особі, застрахованій за договором загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із Законом, на звернення з вимогою до винної особи про відшкодування сплачених застрахованому страхових сум. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що позивач не має права вимоги щодо відшкодування сплачених Фондом коштів потерпілій у зв`язку з тимчасовою втратою нею працездатності до відповідачки. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed