Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

\~ 30.03.2018 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 19307,98 грн. за кредитним договором №б/н від 23.11.2015 року, та стягнути судові витрати в розмірі 1762,00 грн., посилаючись на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 23.11.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 05.03.2018 року має заборгованість 19307,98 грн., з яких: 2014,50 грн. тіло кредиту; 5733,39 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 10164,47 грн. нараховано пені; 500,00 грн. - штраф(фіксована частина); 895,62 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за вказаним договором не погашена, що є порушенням законним прав позивача. Представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що факт надання грошових коштів відповідачу не підтверджений. Також не надано доказів того, що відповідач отримував пластикову картку, як платіжний засіб, не має підтвердження і того, що з відповідачем укладався письмовий договір про надання платіжного засобу та надавався один примірник відповідачеві. Також відсутні документи, які підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача, а тому позовна заява є небгрунтованою, та позивачем не доведено належними доказами факту отримання грошових коштів відповідачем на умовах кредиту, а підтверджено лише ту обставину, що відповідач є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк». Позивачем було надіслано до суду відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що підписавши заяву, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. До суду було надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався вказаними грошима. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, та не спростованими відповідачем. В судове засідання представник позивача не зявився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 32). Відповідач та/або його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 30.03.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Шмадченко С.І. 02.04.2018 року було надано запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який повернувся до суду 18.04.2018 року. Ухвалою судді від 19.04.2018 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2018 року вказана справа перерозподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 13.07.2018 року вказану справу було прийнято до провадження. Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України (далі -\~ЦК України) відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~23\~листопада 2015 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердив, що він ознайомлений та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Відповідач, підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, був повідомлений про зміст цих Умов та Правил, про що зазначено у самій заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь - який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу банківську послугу з кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. \~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до наданого банком суду розрахунку, заборгованість за договором б/н від 23.11.2015 року станом на 05.03.2018 року становить 19307 грн. 98 коп., яка складається з наступного: 2014,50 грн. тіло кредиту; 5733,39 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 10164,47 грн. нарахована пеня; 1395,62 грн. заборгованість по судовим штрафам, та зазначено, що загальна заборгованість складає 17912,36 грн. за наданим кредитом, без врахування штрафів. \~ Розрахунок заборгованості за кредитом, наведений позивачем в таблиці, який перевірено судом та вважає його, що він відповідачем не спростований. Крім того, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані банком за одні і ті ж порушення, а тому суд вбачає у вимогах про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені подвійну цивільно-правову відповідальність. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховував відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Позивач здійснює свою діяльність в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом встановлено, що заява про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходила, відповідач користувався карткою, що підтверджується випискою з рахунку. Доказів, що вказаний договір є не чинним або не дійсним, то суду надано не було. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не укладав з банком будь-якого кредитного договору є необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи і вищенаведеними нормами матеріального права. Відповідач визнав укладення між сторонами договору, використовуючи наданими йому банком грошові кошти та періодично погашаючи заборгованість за договором, що підтверджується випискою з рахунку. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг для надання цих послуг банк надає клієнтові Карту, вид якої визначено у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням яких клієнт та банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання Карти. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк», на підтвердження виконання ним п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг щодо видачі кредитної карти «Універсальна», було надано цифрове зображення відповідача з отриманою карткою. Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу Банку є вимогою Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254. Відповідно до п. 3.4 та п. 3.8 цього Положення ідентифікація операції передбачає її докладний опис, який має містити потрібну інформацію для різних підрозділів банку та внутрішнього аудиту, а саме: тип операції (міжбанківські розрахунки, операції з клієнтами банку, розрахунки за власними операціями тощо), номер та дату договору, конкретні строки (початок та завершення) операції згідно з договором, дані про контрагента, зміст операції (кредит, депозит, тип процентної ставки тощо) та інше. Згідно п. 4.2. цього Положення підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. При цьому, згідно з п. 9.5, під час здійснення інформаційного забезпечення операційної діяльності Банку реалізується правило "двох рук" (операція не може бути ініційована та виконана одним користувачем системи), проводяться заходи з виявлення викривленої та/або суперечливої інформації, зберігається вся інформація (неможливість ігнорування інформації, що надійшла з будь - якого джерела). Проводиться резервне накопичення та зберігання всієї інформації для забезпечення відновлення роботи банку внаслідок виникнення форс - мажорних обставин або в разі ліквідації банку. За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємоповязаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобовязане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі\~ст.\~41\~Закону України\~"Про\~Національний банк\~України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обовязкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобовязань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого\~Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566\~(зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. З урахуванням вищевикладеного, судом враховуються банківські виписки, як належні докази підтвердження видачі кредиту. Враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані ПАТ КБ «ПриватБанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач з 23.11.2015 року користується кредитними коштами, наданими йомуПАТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідача було ідентифіковано при наданні йому картки. Крім того, відповідачем та його представником не надано доказів, що на зображенні є не відповідач, та в своїх руках він тримає не свою картку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, та стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 23.11.2015 року у загальному розмірі 17912 грн. 36 коп. відповідно до розрахунку позивача за вирахуванням штрафів, а в іншій частині позову про стягнення штрафів відмовити. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 18.04.2018 року, відповідач не зареєстрований за вказаною адресою в позові, та був знятий з реєстрації 24.02.2016 року до м. Світловодська, тому враховуючи приписи ч. 9 ст. 28 ЦПК України - відкрито провадження по справі ухвалою суду від 19.04.2018 року, та ухвалою суду від 13.07.2018 року справу було прийнято до провадження судді Зуб Г.А.. В наданому представником відповідача відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 23.07.2018 року, представник відповідача зазначає адресу відповідача: [ADDRESS], при чому належних та допустимих доказів цьому твердженню надано до суду не було. Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України, справа прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Враховуючи, вказані норми чинного ЦПК України, та те, що клопотань про передачу справи за територіальною юрисдикцією зі сторони відповідача до суду не надходило, тому суд вважає за можливим розглянути вказану справу за останьою відомою адресою відповідача. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial