Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її, [PERSON], батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. До складу майна увійшов житловий будинок. Спадщину позивачем прийнято фактично, оскільки впродовж шести місяців після смерті батька вона підтримувала будинок в належному стані, обробляла земельну ділянку. Проте при зверненні до нотаріуса позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], оскільки даний будинок віднесено до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності та не можливо встановити яка частка у праві спільної сумісної власності належала покійному. Ураховуючи те, що станом на 15.04.1991 року у вищевказаному будинку були зареєстровані: покійний батько [PERSON], мати - [PERSON], вона, [PERSON], та її брат [PERSON], однак після смерті батька мати та брат відмовились від спадщини в установленому законом порядку, питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ та поділ колгоспного двору ніким не ставилось, відповідачі на будинок не претендують, строк позовної давності пропустили без поважної причини, оскільки на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991 року не ставили, а тому є такими що втратили право на частку в майні колгоспного двору, відтак вона, [PERSON], є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON], тому просила суд визнати за нею право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] по спадщині за законом після смерті батька. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилась, однак надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому також зазначають, що заявлені позовні вимоги вони підтримують повністю та просять суд їх задовольнити в заявленому обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явились, в заяві, яку адресували суду вказали на визнання позову, не заперечують проти його задоволення. Також зазначили, що питання про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору жодним із них не порушувалось, на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], вони не претендують, як в порядку спадкування після смерті [PERSON], так і як колишні члени колгоспного двору. В заяві також просили розгляд справи проводити за їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України, необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Скитківської сільської ради, Липовецького району слід, що [INFO] року в [ADDRESS], помер [PERSON] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя він заповідального розпорядження не вчинив. Позивачка являється дочкою померлого [PERSON], факт родинних відносин стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане Скитківської сільською радою, Липовецького району ( а. с. 9) та свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], видане Скитківською сільською радою, Липовецького району ( а. с. 10). Довідки Скитківської сільської ради № 719 та № 721 від 02.09.2015 року свідчать про те, що [PERSON] на день смерті, [INFO] року, проживав та був зареєстрований [ADDRESS]. [PERSON] на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON], померлого [INFO] року, який проживав в [ADDRESS], спадщину прийняла фактично, а саме: на протязі липня-серпня 1991 року, так як підтримувала житловий будинок в належному стані обробляла присадибну ділянку, користувалась земельною ділянкою (паєм) та речами покійного ( а. с. 11, 12). Наведене свідчить про те, що позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто в силу чинного на той час законодавства вважається такою, що прийняла спадщину. Із довідок Скитківської сільської ради за № 720 та за №722 від 02.09.2015 року слідує, що [PERSON] постійно спільно проживала та була зареєстрована разом зі своїм батьком [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] до складу його сім'ї входили: дружина - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] ( а. с. 13,14). Заяви, подані нотаріусу іншими спадкоємцями [PERSON], а саме: [PERSON] та [PERSON] свідчать про те, що спадщину після смерті [PERSON] вони не прийняли, заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини не подавали, за продовженням строку на прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини до суду звертатись не будуть. Просили вважати їх такими, що відмовились від спадщини ( а. с. 16,17). Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого [PERSON] Згідно постанови нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 18.09.2015 року, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], після смерті, [INFO] року, [PERSON], оскільки згідно правовстановлюючого документа наданого заявником було з'ясовано, що житловий будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, який є об'єктом спільної сумісної власності та належить його членам у рівних частках, а визначити яка частка належала померлому у випадку його смерті не можливо в нотаріальному порядку.. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], що належав спадкодавцеві згідно Свідоцтва про право особистої власності, яке видане 17.07.1990 року виконкомом Скитківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за №131 від 30.05.1985 року та рішення Скитківської сільської ради народних депутатів від 07.02.1990 року за №6 та зареєстрованого в установленому порядку в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 17.07.1990 року і записане в реєстрову книгу № 30. Вказаний житловий будинок входив до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON]. Згідно Технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], що виданий КП «ВООБТІ» 14.07.1990 року, головою даного колгоспного двору зазначено [PERSON] ( а. с. 19-22). Члени даного колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] питання про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року не ставили. За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності, що узгоджується з правилами ст.71 ЦК УРСР. Аналізуючи здобуті у справі докази судом встановлено, що членами колгоспного двору [ADDRESS], головою якого був [PERSON], станом на 15.04.1991 року були: дружина - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], відтак розмір їх часток є рівним, тобто по 1/4 частці кожного, однак [PERSON], [PERSON], [PERSON] не ставили питання про витребування чи виділ часток з майна колгоспного двору, в результаті чого ними втрачено право на частку у майні колгоспного двору, отже [PERSON] був єдиним членом колгоспного двору, після смерті якого спадщину прийняла позивач. Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року, а відтак до застосування підлягають норми ЦК УРСР (1963 року). В силу ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до приписів ст. ст. 548, 549, 553 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємиць її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець за законом і за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, що свідчить про прийняття спадщини. У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, який увійшов до складу спадкового майна, та яке прийняв позивач. Крім того, відповідачі позов визнали, не заперечують проти його задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі вище викладеного, ст. ст. 120, 121, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, враховуючи рекомендації викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", та у Постанові Пленуму верховного суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у правах про спадкування»,

Outcome: approved