Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача. В обґрунтування вказав, що 09.03.1993 р. між відповідачем [PERSON] та позивачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом Загсом Мінської райдержадміністрації а/з №191. Як вказано у позові, у серпні 2011 р. позивач звернулася з позовом до відповідача та просила суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому за час перебування у шлюбі [PERSON] у спільну власність було набуте майно, до переліку якого також входять майнові права на зареєстроване 02.08.1993 р. МПП «Творча майстерня «Вісак», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і правонаступником якого являється зареєстроване 05.06.2008 р. TOB «ТМ «Вісак», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 21, корп. 12а, і розмір внеску відповідача [PERSON] до статутного фонду складає 5610000 грн.; зареєстроване 28.11.2002 р. ПП «Вісак», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, правонаступника якого являється зареєстроване 05.06.2008 р. ТОВ «Вісак», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, і розмір внеску відповідача [PERSON] до статутного фонду складає 5185577,04 грн.; зареєстроване 03.04.2002 р. ПП «Творча Майстерня «Престиж», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, і розмір внеску відповідача [PERSON] до статутного фонду складає 18600000 грн.; зареєстроване 05.10.2005 р. ТОВ «Вісак-Оризон», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, і розмір внеску [PERSON] до статутного фонду складає 14000000 грн. Як вказує позивач, 20.05.2014 р. Оболонський р/с м. Києва виніс рішення щодо поділу спільного сумісного майно подружжя [PERSON] та [PERSON], визнавши ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишивши майно у їх спільній частковій власності, при цьому вирішивши питання щодо визнання права власності на частини вкладів до статутних капіталів господарських товариств, суд дійшов висновку, що вимога позивача не підлягає задоволенню з тієї підстави, що частки в статутному капіталі товариств не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, адже з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя, при цьому один із подружжя, який є його засновником реалізує відповідне майнове право шляхом управління товариством, а інший набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна подружжя. Зі слів позивача, судом було встановлено, що все майно подружжя є їх спільною сумісною власністю, адже зазначене майно було придбано сторонами в період шлюбу за їх спільні кошти, на підставі цивільно-правових угод тощо. 10.12.2014 р. апеляційний суд м. Києва змінив рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.05.2014 р., в частині визнання за [PERSON] та [PERSON]. за кожним, права власності на ? частину нежилого приміщення «літера А», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 90,7 кв.м. та на ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Лисянський район, адміністративні межі с. Хижинці, загальною площею 0,9916 га., а в іншій частині рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.05.2014 р. залишити без змін. Як вказує позивач, 08.04.2015 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалив, що «Рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.05.2014 р. та рішення апеляційного суду м. Києва від 10.12.2014 р. в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частину іменних акцій ПАТ «Банк Столиця», ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», ПрАТ «Київміськбуд-1» та ? частину земельної ділянки загальною площею 1,2496 га., ? частину земельної ділянки загальною площею 1,2500 га скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, 07.07.2015 р. Верховний суд України відмовив відповідачу [PERSON]. у допуску заяви щодо перегляду рішень судів. У зв'язку із цим позивач вважає, що судом було встановлено, що частки в статутних капіталах: ТОВ «Вісак» у розмірі 5185577,04 грн.; ТОВ «Вісак-Оризон» у розмірі 14000000 грн.; ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 5610000 грн.; ТОВ «Творча майстерня «Престиж» у розмірі 186004000 грн., а загалом у розмірі 43395577,04 грн., були придбані або сформовані за рахунок спільних коштів подружжя. І тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 21697788,52 грн. компенсації - половини вартості внесеного майна до статутних капіталів 3 осіб по справі - ТОВ "ВІСАК-ОРИЗОН", ПП "Творча майстерня "Престиж", ТОВ "Творча майстерня "Вісак" та ТОВ "Вісак" та стягнути із відповідача судовий збір. Під час судового розгляду справи представники позивача у повному об'ємі підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. При цьому у судове зсідання з'явились його два представники відповідача, які просили суд відмовити у даному позові, які в необґрунтованому, подавши до суду письмові заперечення. Представник 3 осіб - ТОВ «Творча майстерня «ВІСАК» та ТОВ «ВІСАК» у судовому засіданні підтримав даний позов у повному об'ємі. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, з'ясував наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 09.03.1993 р. між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом ЗАГСУ Мінської райдержадміністрації, а/з №191. У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як передбачено ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як вбачається із ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що частки майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними. При цьому судом з'ясовано, у серпні 2011 р. позивач звернулася з позовом до відповідача та просила суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому за час перебування у шлюбі [PERSON] у спільну власність було набуте майно, до переліку якого входять майнові права на зареєстроване 02.08.1993 р. МПП «Творча майстерня «Вісак», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і правонаступником якого являється зареєстроване 05.06.2008 р. TOB «ТМ «Вісак», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 21, корп. 12а, і розмір внеску відповідача [PERSON] до статутного фонду складає 5610000 грн.; зареєстроване 28.11.2002 р. ПП «Вісак», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, правонаступника якого являється зареєстроване 05.06.2008 р. ТОВ «Вісак», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, і розмір внеску відповідача [PERSON] до статутного фонду складає 5185577,04 грн.; зареєстроване 03.04.2002 р. ПП «Творча Майстерня «Престиж», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, і розмір внеску відповідача [PERSON] до статутного фонду складає 18600000 грн.; зареєстроване 05.10.2005 р. ТОВ «Вісак-Оризон», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка 29б, і розмір внеску [PERSON] до статутного фонду складає 14000000 грн. Як вбачається із вимог законодавства, при спільній сумісній власності розміри часток заздалегідь не визначені, хоч і припускається, що вони рівні, тому право кожного із співвласників однаково поширюється на все спільне майно. Вони мають рівні права володіння, користування та розпорядження ним. При цьому частки можуть бути визначені при виділі або поділі майна з додержанням принципу їх рівності, крім випадків, прямо передбачених законом. Згідно ч.ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України вбачається, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ні обставини. Як з'ясовано судом та не заперечується сторонами, 20.05.2014 р. Оболонським р/с м. Києва було винесено рішення щодо поділу спільного сумісного майно подружжя [PERSON] та [PERSON], із визнанням ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу, із залишенням майна в їх спільній частковій власності. При цьому, вирішивши питання щодо визнання права власності на частини вкладів до статутних капіталів господарських товариств, суд 1 інстанції дійшов висновку, що вимога позивача [PERSON] не підлягає задоволенню з тієї підстави, що частки в статутному капіталі товариств не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, адже з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя, при цьому один із подружжя, який є його засновником реалізує відповідне майнове право шляхом управління товариством, а інший набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна подружжя. При цьому 10.12.2014 р. апеляційний суд м. Києва змінив рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.05.2014 р., в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] за кожним, права власності на ? частину нежилого приміщення «літера А», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 90,7 кв.м. та на ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Лисянський район, адміністративні межі с. Хижинці, загальною площею 0,9916 га., а в іншій частині рішення від 20.05.2014 р. залишено без змін. 08.04.2015 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також частково змінив рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.05.2014 р. та рішення апеляційного суду м. Києва від 10.12.2014 р. в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частину іменних акцій ПАТ «Банк Столиця», ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», ПрАТ «Київміськбуд-1» та ? частину земельної ділянки загальною площею 1,2496 га., ? частину земельної ділянки загальною площею 1,2500 га скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. З огляду на викладене, суд вважає встановленим той факт, що придбання вказаного вище спірного майна відбулось в період шлюбі, та в зв'язку з ненаданням відповідачем доказів на підтвердження їх купівлі за особисті кошти, суд приходить до висновку, що спірне майно є спільним майном подружжя, в якому також має бути визнане за кожною зі сторін право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без її поділу в натурі. У відповідності, до постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як вбачається з вимог ст. 113 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю належить до господарських товариств. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав. Разом із тим з урахуванням положень ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників. За роз'ясненнями п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи зі змісту частин 2, 3 ст. 61 СК України якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою. У зв'язку з викладеним грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об'єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Відтак, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. І вказана правова позиці висловлена Верховним Судом України у постанові від 03.06.2015 року № 6-38цс15. У зв'язку із вищевикладеним суд приходить до висновку, що частки в статутних капіталах: ТОВ «Вісак» у розмірі 5185577,04 грн.; ТОВ «Вісак-Оризон» у розмірі 14000000 грн.; ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 5610000 грн.; ТОВ «Творча майстерня «Престиж» у розмірі 186004000 грн., а загалом у розмірі 43395577,04 грн., були придбані або сформовані за рахунок спільних коштів подружжя. судом було встановлено, що частки в статутних капіталах: ТОВ «Вісак» у розмірі 5185577,04 грн.; ТОВ «Вісак-Оризон» у розмірі 14000000 грн.; ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 5610000 грн.; ТОВ «Творча майстерня «Престиж» у розмірі 186004000 грн., а загалом у розмірі 43395577,04 грн., були придбані або сформовані за рахунок спільних коштів подружжя, а тому позивні вимоги [PERSON] у частині стягнення з відповідача [PERSON] на її користь 21697788 грн. 52 коп. компенсації, як половини вартості внесеного майна до статутних капіталів підлягають задоволенню у повному об'ємі. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved