Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, ПАТ "Універсал Банк", треті особи: Державне підприємство "Сетам", приватний нотаріус Пітеляк Світлана Василівна про заборону здійснювати дії щодо відчуження чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 142,3 кв.м., стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі рішення Івано - Франківського міського суду від 14.03.2013 року, справа N90907/5270/2012, Івано- Франківський міський відділ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області- відповідач по справі, наклав арешт на квартиру, що знаходиться у її приватній власності за адресою [ADDRESS] та передав до державного підприємства «Сетам «для здійснення її продажу, шляхом проведення електронних торгів. Ухвалою Івано - Франківського міського суду від 16.02.2018 року, справа №344/2104/18, задоволено її заяву про забезпечення позову, зупинено продаж її квартири за номером [ADDRESS] до вирішення спору по суті. Відповідно до довідки про балансову вартість квартири ціна житла становить 53 856 грн. Дії відповідача щодо відчуження квартири, яка перебуває у її приватній власності є незаконними. Відповідачем Івано - Франківським відділом державної виконавчої служби на виконання вищезазначеного рішення суду було включено її квартиру в акти опису майна, накладено арешт на квартиру та розпочато дії щодо її відчуження. Проте, такі дії не відповідають вимогам закону. 28.12.2007 року між нею та відповідачем - ПАТ «Універсал Банк «було укладено договір іпотеки нерухомого майна житлового приміщення. За даним договором позивачка іпотекодавець передає в іпотеку квартиру [ADDRESS] . За п. 4.2 вказаного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження іпотекодержателя або за домовленістю між сторонами договору. Дані вимоги договору відповідають вимогам закону України "Про Іпотеку" та ст. 590 Цивільного кодексу України. Тому реалізація її квартири відповідачами без додержання процедур що встановлені законом є неможлива. Кредитний договір між нею та банком укладений строком до 10.12.2033 року, тобто строк договірних зобов`язань між нею та банком, третьою особою по справі, не закінчився. За законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» ВВР України №28 від 2014р. - забороняється відчужувати житлове майно без згоди власника, яке є предметом іпотеки і застави. Позивачка ніколи не надавала таку згоду, проживає в зазначеному приміщенні, зареєстрована в ньому за місцем проживання і іншим житлом не забезпечена. Будь яких документів про правові підстави накладення арешту на її квартиру відкриття виконавчого провадження, оцінку квартири з метою продажу, позивачка ніколи не отримувала. Зразу після дізнання про проведення повторних електронних торгів позивачка звернулася до відповідачів по справі Івано - Франківського міського відділу державної виконавчої служби та до ПАТ «Універсал Банк" з вимогою зупинення дій пов`язаних з відчуженням її майна. А тому, просила винести рішення про заборону відповідачу - Івано-Франківському міському відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області здійснювати дії щодо відчуження її майна, а саме чотирикімнатної квартири загальною площею 142, 3 кв. [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності. Покласти на відповідача судові витрати пов`язані з розглядом даної справи. 02.04.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківському міському відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області вчиняти будь-які дії щодо відчуження чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 142,3 кв.м., що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.02.2006 року, реєстраційний номер 13768247, до вирішення спору по суті - відмовлено(а.с.50,51). 07.05.2018 року представник ДП "Сетам" подав письмові пояснення відповідно до яких повідомив, що ДП "СЕТАМ" відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 19.09.2016 № 2831/5 "Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів" та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року, є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, Технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Тимчасовим порядком. Згідно із Порядком організатор - це державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Перевірка документів на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. 26.02.2018 року були призначені електронні торги з реалізації лоту № 262742, а саме ІПОТЕКА: Чотирикімнатна квартира [ADDRESS] . Однак у зв`язку з відсутністю допущених учасників торги не відбулись про, що було складено відповідний протокол який розміщено на офіційному веб-сайті Державного підприємства "СЕТАМ". Отже, ДП "СЕТАМ" здійснило необхідні дії для реалізації предмета іпотеки, передбачені відповідним законодавством, однак у зв`язку із відсутістю допущених учасників торги не відбулись(а.с.64-66). 17.04.2018 року позивачка подала позовну заяву про збільшення позовних вимог, а саме, визнати свідоцтво про право власності на квартиру недійсним та заборонити відчужувати квартиру, що перебуває в приватній власності та знаходиться під іпотекою(а.с.84-87). 31.05.2018 року представник ПАТ "Універсал Банк" подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Між позивачем та ПАТ «Універсал Банк» 27.12.2007 року було укладено кредитний договір за умовами якого Позивач отримав кошти в розмірі 80 000,00 доларів США. В зв`язку із невиконанням Позивачем своїх зобов`язань по кредитному договору - ПАТ «Універсал банк» звернувся до суду щодо стягнення боргу з позивача. Івано-Франківським міським судом винесено два рішення, які вступили в законну силу, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, а саме: Рішення від 14.03.2013 року у справі №0907/5270/2012 про стягнення [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» 626 529,37 гривень заборгованості за кредитним договором та 3326,30 гривень судових витрат; Рішення від 21.12.2015 року у справі №344/10664/15-ц про стягнення [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» 35602,04 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 838 285,63 гривень заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами 43 925,72 гривень три відсотки річних прострочення виконання грошового зобов`язання та 4 019,40 гривень судових витрат. Було отримано виконавчі листи, які були звернуті до виконання в Івано-Франківський міський відділ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. З моменту відкриття виконавчих проваджень по даних виконавчих листах всі дії державного виконавця були проведені в межах ЗУ «Про виконавче провадження». Державний виконавець на підставі заяви ПАТ «Універсал Банк» про відкриття виконавчого провадження, в якій в порядку ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» було вказано про наявність у боржника квартири [ADDRESS] та прохання про накладення арешту на дане майно та проведення його опису - наклав арешт на дану квартиру. Дії державного виконавця не суперечать вимогам ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки ПАТ «Універсал Банк», як Іпотекодержатель, при примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення боргу з [PERSON] надав згоду на примусову реалізацію заставного майна. Позивач при посиланні на дану норму закону умисно не вказує в своїй позовній заяві про тс, що площа квартири стосовно якої виник спір становить -142,3 кв.м., тобто загальна площа квартири є більшою ніж визначено законом. Позивач в своїй позовній заяві не вказує, що на момент примусової реалізації даної спірної квартири за ним зареєстроване інше житлове майно, а саме 1/2 житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Після проведення опису та арешту даної квартири, встановивши, що будь-які обмеження в розумінні ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» були відсутні державним виконавцем дану квартиру було передано на торги. Положенням розділу 11 Порядку реалізації арештованого майна, встановлено, що «Електронні торги вважаються такими, що не відбулись, у разі: відсутності учасників електронних торгів....», що в даному випадку і відбулось. Відповідно до п. 2 розділу 11 передбачено, що підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. П. 3 даного розділу "За наявності підстав, визначених у пункті 2 цього розділу, Організатор негайно зупиняє електронні торги (торги за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом, про що складає акт про зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) з фіксацією підстави та рішення про їх зупинення. З моменту зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом строки електронних торгів автоматично зупиняються". Оскільки, торги були проведені та складений протокол про те що торги не відбулись у зв`язку із відсутністю зареєстрованих учасників, вбачається, що у організатора торгів були відсутні підстави щодо зупинення електронних торгів. Враховуючи той факт, що дії, по примусовій реалізації квартири [ADDRESS] були проведені в межах та рамках ЗУ «Про виконавче провадження» з врахуванням «Порядку реалізації арештованого майна» за твердженого Наказом Міністерства стиції України 29.09.2016 № 2831/5 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 р. за № 1301/29431 та з дотриманням вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-VII, а також що станом на сьогодні постанова державного виконавця, акт про передачу майна стягувану є дійсні, будь-які рішення щодо їх скасування відсутні, а отже вимоги Позивача щодо визнання недійсним вищезазначеного свідоцтва є безпідставними та задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що дана квартира не належить [PERSON] , а є власністю ПАТ «Універсал Банк» - Позивач не вправі заявляти вимоги щодо вчинення /не вчинення будь-яких дій щодо відчуження даної квартири(а.с.109-114). 13.05.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду до участі у справі залучено у якості третьої особи - Приватного нотаріуса Пітеляк С.В.(а.с.152). Представник позивачки вимоги заявленого позову підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи(а.с. ). Представник відповідача: ПАТ "Універсал Банк" проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві. Представник третьої особи: Державне підприємство "Сетам" підтримав письмові пояснення. Беручи до уваги пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. 06.02.2006 року зареєстровано право власності на нерухоме майно чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.17,18). 28.12.2007 року укладено договір іпотеки між ВАТ "Універсал банк" та [PERSON] , предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] , для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 020-2915/840-0161 від 28.12.2007 року(а.с.13,14). У зв`язку із невиконанням позивачем власних зобов`язань за вищезазначеним договором, 14.03.2013 року рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №0907/5270/2012 про стягнення з [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ "Універсал банк" 626 529,37 грн. заборгованості за кредитним договором та 3326,30 грн. судових витрат (а.с.15,16). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 22.02.2016 року ПАТ "Універсал банк" звернувся до начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції з заявою про повторне пред"явлення до виконання виконавчого документу про стягнення з [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ "Універсал банк" 626 529,37 грн. заборгованості за кредитним договором(а.с.181). 22.02.2016 року ПАТ "Універсал банк" звернувся до ВДВС Івано-Фраківського МУЮ з заявою про пред"явлення до виконання виконавчого документу про стягнення з [PERSON] на користь банку 838 285,63 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами та 4019,40 грн.судового збору, а всього 842 305,03 грн.(а.с.202). Для примусового виконання вищезазначеного судового рішення, 14.03.2016 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження за виконавчим листом №0907/5270/2012 виданий 24.05.2013 року про стягнення з [PERSON] , стягувач ПАТ "Універсал банк", 626 529,37 (а.с.182). 14.03.2016 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження за виконавчим листом №344/10664/2015 виданий 22.01.2016 року про стягнення з [PERSON] , стягувач ПАТ "Універсал банк", 838 285,63 (а.с.203). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»; з дотриманням вимог цього Закону. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статгі примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, суд не змінює спосіб виконання рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику. Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості. Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Статтею 575 Цивільного кодексу України, іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». 28.09.2016 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна(а.с.185,186). 22.12.2016 року головним державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб"єкта оціночної діяльності - суб"єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні за виконавчим листом №0907/5270/2012 виданий 24.05.2013 року про стягнення з [PERSON] , стягувач ПАТ "Універсал банк" (а.с.188). Відповідно до звіту №0105/08-17 про незалежну оцінку ІV-х кімнатної квартири загальною площею 142,3 м.кв., вартість арештованого майна боржника [PERSON] , а саме, квартири [ADDRESS] , становить 1 911 515, 0 грн.(а.с.189,190). Щодо посилання позивачки про заборону відчуження вищезазначеної квартири передбачених Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» то згідно Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Проте, площа квартири стосовно якої виник спір становить -142,3 кв.м., тобто загальна площа квартири є більшою ніж визначено законом та на момент примусової реалізації даної спірної квартири за нею зареєстроване інше житлове майно, а саме 1/2 житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно(а.с.115-120). Після проведення опису та арешту даної квартири, встановивши, що будь-які обмеження в розумінні ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» були відсутні державним виконавцем дану квартиру було передано на торги, а саме, 10.08.2017 року головним державним виконавцем подано заявку на реалізацію описаного й арештованого майна державним виконавцем, боржник: [PERSON] , стягувач :ПАТ "Універсал банк", стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал банк" 626 529, 37 грн.(а.с.191). Разом з тим Закон України «Про виконавче провадження» допускає, що реалізація арештованого майна на електронних торгах може не відбутися. Згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. 27.11.2017 року відповідно до протоколу № 299282 проведення електронних торгів -стартова ціна-1 911 515,00 грн., торги не відбулися на підставі - відсутність допущених учасників торгів(а.с.192). 15.01.2017 року відповідно до протоколу № 310946 проведення електронних торгів -стартова ціна- 1 529 212,00 грн., торги не відбулися на підставі - відсутність допущених учасників торгів(а.с.193). 30.01.20018 року ДП "Сетам" листом повідомило Івано-Франківський міський відділ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, ПАТ "Універсал Банк", [PERSON] , [PERSON] , повідомило відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , 26.02.2018 року о 09.00 год., початкова ціна продажу майна 1 338 060,50 грн.(а.с.5). 26.02.2018 року відповідно до протоколу № 318385 проведення електронних торгів -стартова ціна-1 338 060,50 грн., торги не відбулися на підставі - відсутність допущених учасників торгів(а.с.194). Щодо посилання позивачки, що 18.01.2018 року вона із заявою звернулась до МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській обл. про відкликання документів з ДП «Сетам» та зупинення проведення торгів та 16.02.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду було зупинено продаж ДП «Сетам» спірного майна позивачки(а.с.11,19), то слід зазначити наступне. Відповідно до положення п.1 розділу 11 Порядку реалізації арештованого майна, а саме: електронні торги вважаються такими, що не відбулись, у разі: відсутності учасників електронних торгів. Та відповідно до п. 2 розділу 11 передбачено, що підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. Однак п.3 даного розділу за наявності підстав, визначених у пункті 2 цього розділу, Організатор негайно зупиняє електронні торги (торги за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом, про що складає акт про зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) з фіксацією підстави та рішення про їх зупинення. З моменту зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом строки електронних торгів автоматично зупиняються. Таким чином, враховуючи, що торги були проведені та складений протокол про те, що торги не відбулись у зв`язку із відсутністю зареєстрованих учасників, вбачається, що у організатора торгів були відсутні підстави щодо зупинення електронних торгів. Відповідно до чч.1,3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. У разі оголошення третіх прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті. 30.01.2018 року ПАТ «Універсал банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал банк» листом №3338 на звернення [PERSON] повідомив, що для обговорення варіантів врегулювання заборгованості необхідно звернутися до співробітника за телефонами: [NUMBER] . Та нагадують про необхідність виконувати взяті на себе зобов`язання перед ПАТ «Універсал банк» відповідно до умов Кредитного договору(а.с.20). Так, 26.02.2018 року ПАТ "Універсал банк" звернувся до начальника Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з повідомленням про придбання предмету іпотеки за ціною третіх торгів шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна(а.с.195). 13.03.2018 року головним державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, за виконавчим листом №0907/5270/2012 виданий 24.05.2013року про стягнення з [PERSON] , стягувач ПАТ "Універсал банк" (а.с.41). 13.03.2018 року головним державним виконавцем винесено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, за виконавчим листом №0907/5270/2012 виданий 24.05.2013 року про стягнення з [PERSON] , стягувач ПАТ "Універсал банк" (а.с.42). Та 20.03.2018 року нотаріально посвідчено свідоцтво про належність ПАТ "Універсал банк" нерухомого майна чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за №373, оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач ПАТ "Універсал банк" виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] (а.с.43). Вдповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2018 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ПАТ "Універсал банк"(а.с.44). Таким чином, з моменту здійснення реєстрації права власності за ПАТ "Універсал банк", останній набув право власності на спірну квартиру, а право власності [PERSON] припинено в силу вимог закону. 14.06.2019 року у головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, за виконавчим листом №0907/5270/2012 виданий 24.05.2013року про стягнення з [PERSON] , стягувач ПАТ "Універсал банк" (а.с.201). 31.07.2019 року [PERSON] звернулася до МВ ДВС ГТУЮ з заявою про закриття виконавчого провадження(а.с.204). Зважючи на те, що дана квартира не належить [PERSON] , а є власністю ПАТ «Універсал Банк» - позивач не вправі заявляти вимоги щодо вчинення /не вчинення будь-яких дій щодо відчуження даної квартири. Позивачкою у ході судового розгляду до матеріалів справи було долучено постанову Верховного Суду України від 29.05.2019 року, якою встановлено, що 16.11.2015 року рішенням Івано-Франківського міського суду позов ПАТ "Універсал банк" задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "Універсал банк" 43 925,72 ГРН.- 3% річних за прострочення виконання грошового зобов"язання за кредитним договором від 28.12.2007 року №020-2915/840-0161. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційних скарг та скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині(а.с.214-222). Та рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 року, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року залишено без змін(а.с.216-245). Проте, вищенаведені рішення були прийняті у 2019 році, тобто, уже після проведення державним виконавцем міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області усіх виконавчих дій по виконавчим провадженням ще у 2018 році у межах Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Враховуючи той факт, що дії, по примусовій реалізації квартири [ADDRESS] були проведені в межах та рамках ЗУ «Про виконавче провадження» з врахуванням «Порядку реалізації арештованого майна» за твердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1301/29431 та з дотриманням вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-VII, а також, що станом на сьогодні постанова державного виконавця, та акт про передачу майна стягувачу є дійсні, будь-які рішення щодо їх скасування відсутні, а тому позовна вимога щодо заборони здійснювати дії щодо відчуження чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 142,3 кв.м. є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. З аналізу статей 13, 15, 16 Цивільного кодексу України слідує, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Заявляючи позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру від 20.03.2018 року за ПАТ «Універсал банк», позивачкою необгрунтовано та не наведено жодної підстави недійсності свідоцтва, а тому суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні даної позовної вимоги за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є не обгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed