Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У серпні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до страхової компанії «Омега» та [PERSON], треті особи: [PERSON] та [PERSON], в якій просив суд стягнути на його користь зі страхової компанії «Омега» в якості страхового відшкодування за спричинену в наслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 49283 грн., та з відповідача [PERSON] стягнути на його користь збитки пов'язані з отриманням юридичних послуги 300,00грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00грн., та судові витрати також покласти на відповідача. Позивач та його представник в судове засідання з'явилися, але позивач надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі його та його представника при заочному розгляду справи та без застосування технічних засобів. Відповідачі представник СК «Омега» ПАТ та [PERSON] в судове засідання з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому адресу вказану в позовній заяві та у запереченнях долучених до матеріалів справи, представник [PERSON], [PERSON] попереджена у попередньому судовому засіданні, про що в довідковому листі на зворотній сторінці обкладинки є її власноручний підпис, а тому в силу ст.77 ЦПК України повістки вважаються доставленими, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача та його представника неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, бо він їх надав у попередніх судових засіданнях, проти задоволення позовних вимог заперечував, позов не визнав, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 23 квітня 2013 року о 19г.30хв., позивач керуючи за дорученням від [PERSON], належним останньому автомобілем макри «АУДІ-80», державний номерний знак [NUMBER], здійснив зупинку та залишив автомобіль на узбіччі вул.. Ніколенка в м. Дніпродзержинську біля будинку № 8, а сам пішов до магазину, коли позивач повернувся через декілька хвилин, то побачив що його автомобіль пошкоджено в наслідок ДТП, з вини відповідача [PERSON], який керував за дорученням від [PERSON], належним останньому, автомобілем марки «БМВ 325-Е» державний номерний знак [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що відповідача [PERSON], було притягнено до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП, та постановою від 08.05.2013р. Заводського районного суду м. Дніпродзержинська [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування автотранспортним засобом терміном на шість місяців, в якій зазначено, що відповідач не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення зі стоячим біля правого краю проїзної частини автомобілем марки «Ауді-80», яка в силу п.4 ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення справи. На підставі ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Цивільна-правова відповідальність третьої особи [PERSON], як власника автотранспортного засобу марки «БМВ325-Е» номерний знак [NUMBER], згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 3486800 застраховано 30.09.2012 р. у відповідача СК «Омега», відповідно до якого відповідальність страховика за заподіяний збиток майну потерпілих складає 50 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн., за дорученням від власника автотранспортного засобу автомобілем під час ДТП керував відповідач [PERSON] Відповідно до ст.6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 22.1. ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до калькуляції об'єму виконаних робіт величина матеріальної шкоди, нанесеної позивачу в наслідок пошкодження автомобіля становить 49283,00 грн. (сорок дев'ять тисяч двісті вісімдесят три гривні 00 коп.). Відповідно до ст.29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно заперечень № 3331 надісланих 11.12.2012р. на адресу суду відповідач СК «Омега» зазначив, що вони вимоги позивача не визнають і просять відмовити йому у повному обсязі, посилаючись на те, що автомобіль «БМВ», д/н [NUMBER] було застраховано в ПрАТ «АСК «ОМЕГА» відповідно до Полісу серії АВ № 3486800. Згідно полісу АВ № 3486800 ліміт страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 гривень, франшиза - 1000,00 грн. АСК «ОМЕГА» було отримано звернення від потерпілого - [PERSON] АСК «ОМЕГА» неодноразово зверталась до Потерпілого з проханням надати реквізити для оплати страхового відшкодування та заяву про визнання або не визнання транспортного засобу фізично знищеним. Так, відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку та встановлення утилізаційної вартості автомобіля встановлено, що: вартість матеріального збитку перевищує ринкову вартість автомобіля, отже за суму матеріального збитку приймається ринкова вартість автомобіля яка становить 6071,85 грн. та утилізаційна вартість автомобіля (складові автомобіля, придатні для експлуатації) складає 3506,25 грн. Так, ст. 30 цього Закону передбачає, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди,- а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Отже на думку відповідача є два варіанти щодо виплати страхового відшкодування, відповідно і Страховик зобов'язаний діяти згідно вибору потерпілого. У зв'язку із тим, що потерпілим не було обрано спосіб розрахунку страхового відшкодування та не було надано заяви з реквізитами на оплату страхового відшкодування, Страховик не може виконати свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування. Однак, права позивача не було порушено у зв'язку із тим, що Страховику не було надано реквізити для оплати та не було обрано способу розрахунку страхового відшкодування. Отже, на думку відповідача в матеріалах справи відсутні будь - які докази, що підтверджують наявність правових підстав для стягнення грошових коштів з АСК «ОМЕГА», тому вони вважають, що до суду документів в обґрунтування свого позову, Позивач не довів законність своїх вимог тому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог Позивачу в повному обсязі. Враховуючи викладене, те що встановлений розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля марки «АУДІ-80», номерний знак [NUMBER] становить 49283,00 грн. (сорок дев'ять тисяч двісті вісімдесят три гривні 00 коп.)., суд вважає позовні вимоги у частині стягнення з СК «Омега» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій часті, та вважає за необхідне стягнути зазначену суму. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача [PERSON] витрат пов'язаних з отриманням юридичних послуг позивачем у розмірі 300,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00грн., підлягають частковому задоволенню, оскільки вирішуючи питання щодо відшкодування завданої позивачці моральної шкоди, суд враховує норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до пункту 22.3 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. Згідно з вимогами ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. У відповідність до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідність до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. .1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою... Згідно з ч.2ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідність до вимог ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідність до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідність до ст.66 ЦПК України, висновок уповноваженої особи - докладний опис проведених досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом є доказом, який підтверджує обставини по справі. У відповідність до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовні вимоги позивача щодо стягненню моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню, оскільки згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я ( ч.2 п.1 ст. 23 ЦК України ). Частиною 4 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.5 п.п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості, а також доводи позивача, якими обгрунтовані вимоги щодо моральної шкоди. Враховуючи те, що вина відповідача [PERSON] є доведеною, що підтверджується постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.05.2013р. суд вважає, що моральну шкоду необхідно стягнути саме з [PERSON], але не доведеним є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 30000 (тридцяти тисяч) гривень, оскільки позивачем не доведено чим саме йому було спричинено душевні хвилювання, не надано доказів, що позивач звертався саме до належного відповідача, винного в пригоді, що сталася, не доведено також, що позивач став дратівливим, менше часу проводив з рідними та близькими, що вплинуло на його родинні стосунки, стосунки з друзями, сталося саме з спричинення пошкодження його автотранспортного засобу, тому стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенні у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00коп. Встановлені судом факти і обставини справи підтверджують матеріали справи, оголошені у судовому засіданні. Крім цього, стягненню підлягають і понесені позивачем та документально підтверджені витрати на отримання юридичної допомоги у складанні позовної заяви та зборі необхідних доказів в розмірі 300 грн., що відповідає положенням ст.22 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову, тому з відповідачів підлягають солідарному стягненню витрати на користь держави - судовий збір в розмірі 525,83 грн.

Outcome: partial