Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду в з первісним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: с. Терехівка, Чернігівського району, вул. Набережна, 5, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 22 червня 2007 року. Зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі, виконала вимоги ст. 1269, 1270 ЦК України та звернулась до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До спадкового майна, окрім іншого, належить і спірний будинок. Зазначений житловий будинок [PERSON] та її чоловік [PERSON] спільно будували, володіли, але документа про право власності не мали. Будинок мав статус колгоспного двору, після прийняття Закону "Про власність" право по 1/2 частину в житловому будинку з господасрьськими спорудами мали [PERSON] та [PERSON] , оскільки станом на 30 червня 1990 року були зареєстровані у цьому будинку. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла [PERSON], таким чином на момент своєї смерті вона мала право на все домолодіння, але у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок на імя померлої не видавався, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Віповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити та визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння за адресою: с. Терехівка Чернігівського району Чернігівської облаті вул. Набережна, 5, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 20 травня 1999 року. Вимоги обгрунтовує тим, що спірний будинок був зареєстрований на його батька [PERSON], який володів будинком, але свідоцтво по право власності не видавалось. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] Таким чином вважає, що має право на половину спірного домоволодіння у порядку спадкування. Позивачка за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Надала заперечення на зустрічний позов, у якому зазначила, що на момент смерті [PERSON], померлого 20 травня 1999 року його дружина [PERSON] була непрацездатною, тому мала право на обовязкову долю у спадщині не менше двох третин частки, яка належала б їй по закону, не залежно від змісту заповіту. Оскільки спадкоємців у [PERSON] за законом було три, то обовязкова доля складає дві третіх від однієї шостої дві вісімнадцятих. З урахуванням однієї другою будинку, на який мала право [PERSON] як бувший член колгоспного двору її частка в домоволодінні складає 11/18 ( ? + 2/18). Таким чином позивачка [PERSON] має успадкувати 11/18 частин домоволодіння, а відповідач [PERSON] 7/ 18. Відповідач - позивач [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав у повному обсязі, первісний позов не визнав. Вважав, що половина будинку, на який мав право [PERSON] у порядку спадкування за заповітом належить йому, а отже його мати [PERSON] отримати це майно за законом в порядку ст. 1268 ЦК України не могла. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі. Представники третіх осіб Терехівської сільської ради Чернігівського району та Чернігівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно довідок виконкому Терехівської сільської ради від 01 вересня 2000 року проживали в [INFO]. Колгоспний двір за Цивільним кодексом Української РСР (1963 року) визначався, як сімейно - трудове об'єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України '' Про власність ''. Відповідно до нормативно - правових актів, які були чинними на час існування колгоспного двору, зокрема, '' Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах'', такі книжки були основними документами по визначенню суспільної групи господарства. Суспільна група господарства встановлювалась в залежності від роду занять голови господарства ( сім'ї). Закон "Про власність", прийнятий Верховною Радою УРСР 07.02.1991 р., набрав чинності 15 квітня 1991 р. Виходячи з положень ст. 15 Закону "Про власність" та роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", майном колгоспного двору є майно, яке придбане до 15 квітня 1991 р., і право на нього в рівних частках мають всі члени двору, які на вказану дату не втратили такого права. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказано, що положення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, що виникли після введення в дію цього закону. До правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року господарство відносилося до категорії «колгоспний двір» де [PERSON] був головою господарства, а [PERSON] членом колгоспного двору, тобто кожен із них мав рівне право по ? частині на майно колгоспного двору, а отже і на житловий будинок з господарськими спорудами. (а.с. 60,61 ). [PERSON] помер 20 травня 1999 року, що підтверджується записами у свідоцтві про смерть (а.с.48 ). На момент смерті 20 травня 1999 року [PERSON] , був зареєстрований та проживав в [INFO], разом з ним на день його смерті були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] та син [PERSON] На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 47 ). Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому ? частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Набережній, 5, с. Терехівка, Чернігівського району, Чернігівської області. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] в силу ст. 534 ЦК України ( в ред. 1963) року) є його син - [PERSON], який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка в силу ст. 535 ЦК України ( в ред. 1963) року має право на обовязкову долю у спадщині. Як вбачається з архівної копії спадкової справи наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області 13 вересня 2000 року була відкрита спадкова справа після померлого 20 травня 1999 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини 13 вересня 1999 року до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом та дружина померлого спадкодавця [PERSON], яка мала право на обовязкову долю в спадковому майні та прийняла спадщину за законом. 13 вересня 2000 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини земельної частки (пай) розміром 3,89 га, що знаходиться на території с. Терехівка Чернігівського району, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини зазначеної земельної ділянки (а.с.45-46, 50-51). Крім того, судом встановлено, що 28 жовтня 2003 року Чернігівською районною державною нотаріальною конторою була відкрита ще одна спадкова справа після померлого 20 травня 1999 року [PERSON], за заявою [PERSON] - дружина спадкодавця та [PERSON] - сина спадкодавця, яким видано свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на цінні папери прості іменні акції в кількості 2000 шт. (а.с.35-36). Обовязкова доля у спадщині взгідно ст. 535 ЦК України ( в ред. 1963 року) встановлюється не менше двох третин частки, яка належала б кожному із спадкоємців за законом при спадкуванні за законом. Спадкові справи не містять даних про те, що у померлого [PERSON] був ще один спадкоємець за законом його донька [PERSON] ( [PERSON] ). Таким чином, при визначенні обовязкової долі [PERSON], суд враховує, що померлий [PERSON] на підставі викладеного вище мав право на ? частину спірного домоволодіння, він мав трьох спадкоємців за законом, тобто при спадкуванні за законом, кожен із його спадкоємців мав би право на 1/6 частину ( ? /3). Таким чином обовязкова доля [PERSON] становить 2/3 від 1/6, тобто 2/18 або 1/9. Виходячи з викладеного суд встановив, що до спадкового майна після смерті [PERSON] належить 7/18 частин домоволодіння ( ? ( на яку він мав право, як член колгоспного двору) 1/9 ( обовязкову долю [PERSON] ). Таким чином його спадкоємець [PERSON] також має право на 7/18 частин спірного домоволодіння, а не на ? як зазначено у зустрічній позовній заяві. Тому зустрічни й позов підлягає частковому задоволенню. 22 червня 2007 року померла [PERSON] (а.с.6). На випадок своєї смерті вона склала заповіт 22 травня 2007 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 5). Як уже визначено судом, на момент смерті [PERSON] мала право на 11/18 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Набережній, 5, с. Терехівка, Чернігівського району, Чернігівської області( ? у майні колгоспного двору + 1/9 обовязкова доля після смерті [PERSON]Я.) Відповідно довідок виконкому Терехівської сільської ради від 26 вересня 2015 року [PERSON] на день смерті, 22 червня 2015 року була зареєстрована та проживала в [INFO], разом з нею був зареєстрований та проживав її син [PERSON]. Зазначений будинок, згідно погосподарських книг, [PERSON] будувала разом з померлим чоловіком [PERSON], але свідоцтво про власності на будинок не отримувала (а.с. 10-12). За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 21 листопада 2015 року 11 грудня 2007 року була відкрита спадкова справа після померлої 22 червня 2007 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини 11 грудня 2007 року до нотаріальної контори звернулась [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.67). Згідно з положеннями ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились до його смерті. За повідомленням Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Терехівка, вул. Набережна, 5, Чернігівського району не зареєстровано (а.с. 13). Як зазначено в технічному паспорті від 14 серпня 2015 року дійсна вартість житлового будинку за адресою: вул. Набережна, буд. 5, с. Терехівка, Чернігівського району Чернігівської області становить 45 871 грн. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може \~пред'явити \~позов \~про \~визнання \~його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину, так як спадкодавці [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право особистої власності на спірний будинок за життя не отримували, право позивачів \~підлягає судовому захисту шляхом визнання за ними права власності на відповідну частку у спірному домоволодінні. За таких обставин суд вважає за можливе первісний позов задовольнити частково та визнати за [PERSON] право власності на 11/18 спірного домоволодіння, зустрічний позов задовольнити частково та визнати за [PERSON] право власності на 7/18 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Набережна, 5, с. Терехівка, Чернігівського району та області, як за спадкоємцями за заповітом після смерті відповідно [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial