Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

07.11.2013 року позивачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], які є законними представниками неповнолітнього позивача [PERSON] та малолітнього [PERSON], звернулися до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування та зобов'язання не вчиняти перешкоди у користуванні кімнатою [ADDRESS] 08.05.2014 року позивачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], які є законними представниками неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON], звернулися до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи- органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним ордеру №299 від 29 серпня 2013 року на кімнату [ADDRESS] у м. Львові, виданого на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній [PERSON] і членам його сімї- дочці [PERSON], зятю [PERSON] та онуку [PERSON]; визнання недійсним ордеру №200 від 20.10.2010 року, виданого ТзОВ "Львівавтокомплектація" відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині заселення кімнат [ADDRESS] у м.Львові; визнання за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування житловими кімнатами [ADDRESS] у м. Львові; зобов'язання ТзОВ ТзОВ "Львівавтокомплектація" та ТзОВ "Львівські автобусні заводи" не вчиняти позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перешкод в користуванні житловою кімнатою [ADDRESS] у м. Львові. Ухвалою суду від 26 червня 2014 року об'єднано в одне провадження цивільну справу 465/10582/13-ц за позовом [PERSON], [PERSON], які є законними представниками неповнолітнього позивача [PERSON] та малолітнього [PERSON] до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", з участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання за позивачами права користування та зобов'язання не вчиняти перешкоди у користуванні кімнатою [ADDRESS] у м. Львові та цивільну справу 465/2652/14-ц за позовом [PERSON], [PERSON], які є законними представниками неповнолітнього позивача [PERSON] та малолітнього [PERSON] до ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним ордеру №299 на кімнату [ADDRESS] у м. Львові, виданого на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній [PERSON] і членам його сім'ї - дочці [PERSON], зятю [PERSON] та онуку [PERSON]; визнання недійсним ордеру №200 від 20.10.2010 року, виданого ТзОВ "Львівавтокомплектація" [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині заселення кімнат [ADDRESS] у м.Львові; визнання за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування житловими кімнатами [ADDRESS] у м. Львові. 08.09.2014 року відповідачем за первісним позовом про визнання недійсним ордерів [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], з участю третіх осіб- ТзОВ "Львівавтокомплектація", ТзОВ "Львівські автобусні заводи", органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні [PERSON] кімнатою [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звільнити кімнату [NUMBER] гуртожитку. Позивач за первісними позовами [PERSON] а також його належним чином уповноважена представник- адвокат Телішевський І.Д. у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позови задовольнити з підстав, викладених позовних заявах, надали пояснення, аналогічні наведеним у позовах та додатково надали пояснення, згідно з якими зазначили, що ТзОВ «Львівавтокомплектація» безпідставно видала гр. [PERSON] ордер № 229 на кімнату [ADDRESS] у м. Львові, оскільки під час видачі даного ордеру він та члени його сім'ї проживали в даній кімнаті, що стосується ордеру №200 на кімнати [ADDRESS] у м. Львові зазначили, що даний ордер виданий [PERSON] безпідставно так-як останні не являлись працівниками ТзОВ «Львівавтокомплектація» ні ТзОВ «Львівські автобусні заводи» а він та члени його сім'ї потребують покращення житлових умов та кімнати [NUMBER], [NUMBER] знаходяться в одному блоці з кімнатою [NUMBER] Представник відповідача за первісними позовами ТзОВ «Львівавтокомплектація» проти вимог первісних позовів заперечив у повному обсязі, зустрічний позов підтримав та додатково надав пояснення, відповідно до яких гр. [PERSON], [PERSON] ніколи не були прописані в гуртожитку по [ADDRESS] у м.Львові, а гр. [PERSON] зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] у м.Львові без конкретної кімнати, ордер на заселення кімнати № [NUMBER] в даному гуртожитку йому не видавали, та відповідно до будинкової книги гр. [PERSON] поселений на ліжко-місце у кімнаті № [NUMBER] даного гуртожитку, крім цього, зазначив, що станом на дату видачі ордеру № 299 на кімнату № [NUMBER] в гуртожитку дана кімната була незаселеною. Представник третьої особи- Франківської районної адміністрації Львівської міської ради- Науменко О.В. первісний позов від 07.11.2013 року підтримав, щодо первісного позову від 08.05.2014 року поклався на розсуд суду, зустрічний позов від 08.09.2014 року заперечив. Належним чином уповноважений представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом Назарко Андрій Романович у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, надав пояснення, аналогічні наведеним у зустрічній позовній заяві, проти вимог первісних позовів заперечив у повному обсязі та додатково надав пояснення, згідно з якими вважає, що позовні вимоги позивачів за первісним позовом є безпідставними, оскільки, у позивачів за первісним позовом відсутнє об'єктивне право на кімнату [ADDRESS] у м.Львові, так-як останні не отримували ордера на заселення кімнати [ADDRESS] у м. Львові не були вселені в дану кімнату і станом на дату видачі ордеру № 299 кімната [ADDRESS] у м. Львові була незаселеною, також зазначив, що позивачі за первісним позовом проживають за адресою: [INFO]. Позивач за первісним позовом [PERSON], представники відповідача ТзОВ «Львівські автобусні заводи», відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоч належно повідомлені про час та місце слухання справи. З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності, згідно ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісні позови не підлягають задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. На підставі рішення виконкому Львівської міської ради №154 від 28.02.2003р. статус гуртожитку для одиноких ВАТ «ЛАЗ» за адресою м. Львів, [ADDRESS] змінено та надано статус гуртожитку для проживання сімей. В матеріалах справи наявний ордер № 532 від 18.04.2005 року на право заселення кімнати № [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] у м. Львові, виданий на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ВАТ «ЛАЗ» №10 від 22.03.2005 року для проживання та реєстрації в ній [PERSON] і членів його сім'ї - дружини [PERSON], сину [PERSON]. В матеріалах справи наявний ордер, № 15 виданий ТзОВ «Львівавтокомплектація» на право заселення кімнати [ADDRESS] у м. Львові, сім'я якого складається з 1 особи. У даному ордері відсутня дата видачі та номер спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету (підстава видачі). Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.06.2013 року по цивільній справі №2/465/199/13 ордер № 15 без дати на заселення кімнати [ADDRESS] у м. Львові визнано недійсним. В матеріалах справи наявний ордер №299 від 29.08.2013 року на кімнату [ADDRESS] у м. Львові, виданий на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній [PERSON] і членів його сім'ї - дочці [PERSON], зятю [PERSON] та онуку [PERSON]. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтями 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, виходячи з вимог ст.11 ЦПК України, розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Житлові права охороняються законом, за виключенням випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян чи прав державних і громадських організацій. Згідно з ст.128 ЖК України, та п. 9 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р. жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Як вбачається із ст.129 ЖК України, та п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р., ордер на житлове приміщення може бути визнаний недійсним в судовому порядку у випадку порушення прав інших громадян на вказане в ордері житлове приміщення, неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про надання житла,а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Статтею 59 ЖК України передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Відповідно до п.10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р., при одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи судової звітності. Отже, єдиною правовою підставою для вселення в жиле приміщення є ордер. Проживання в приміщенні особи, в яке вона вселилась без ордеру, не надає такій особі права на житло незалежно від строку її проживання, визнання ордеру недійсним з мотивів, що він виданий на зайняте приміщення, може мати місце в тому разі, коли останнє було зайняте правомірно. Як вбачається з показів свідка [PERSON] останній забезпечив собі доступ до кімнати [ADDRESS] у м. Львові за допомогою працівників ГУМВС України у Львівській області, як на підставу вселення в кімнату [ADDRESS] в м. Львові покликається на ордер № 15 без дати та підстави видачі. Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON], оскільки даний свідок в судовому засіданні заявила, що про факт вселення в кімнату [NUMBER] гр. [PERSON] та чинення перешкод у користуванні кімнатою № [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] в м. Львові в період з 29.08.2013 року їй відомо зі слів [PERSON]. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], останній був свідком опечатування кімнати [ADDRESS] у м. Львові представниками ТзОВ «Львівавтокомплектація» яке мало місце до 29.08.2013 р., крім цього повідомив що на праві приватної власності [PERSON] володіє житловим будинком [ADDRESS] м. Городок Львівської області. В матеріалах справи відсутні докази проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] станом на 29 серпня 2013 року (дата видачі ордера [PERSON]), а також доказів вчинення первісними позивачами до моменту подачі позовів дій по зняттю з обліку з попереднього місця проживання. Натомість у матеріалах справи наявний ордер №299 від 29.08.2013 року, який видано на підставі рішення адміністрації ТзОВ "Львівавтокомплектація" та профкому ТзОВ «Львівські автобусні заводи» №15 від 29.08.2013 року для проживання та реєстрації в ній [PERSON] і членам його сім'ї - дочці [PERSON], зятю [PERSON] та онуку [PERSON], а також докази реєстрації даними особами місця проживання у кімнаті № [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] в м. Львові. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачі за первісним позовом не набули права користування спірними приміщенням в гуртожитку, оскільки їм не видавався спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на жилу площу. Тому позивачі за первісним позовом не є особами, які мають право на користування спірними приміщеннями. Виходячи з наведеного, видача оспорюваних позивачами за первісним позовом ордерів не порушує їх права та законні інтереси.

Outcome: approved