Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В липні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ "Європейський газовий банк" про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди. Позивач вказує, що 29.08.2013 року між нею та відповідачем укладений договір банківського вкладу, на підставі якого вона внесла кошти в сумі 10000 грн. на строк 122 дні, до 29.12.2013 року, на підставі п. 6.3 Договору його дія була пролонгована на аналогічний строк, до 29.04.2014 року. В цей день вона звернулась до Банку з метою отримання вкладу, проте їй було відмовлено, в подальшому протягом квітні-травня видано частину вкладу, неповернутий його залишок становить 7000 грн. 00 коп., а залишок відсотків 1 грн. 64 коп. Просить стягнути вказану суму боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 412 грн. 08 коп. та 3 % річних в сумі 47 грн. 52 коп., а всього 7461 грн. 24 коп., а також 10000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 22.08.2014 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача Тимчасову адміністрацію ПАТ "Європейський газовий банк" та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ "Єврогазбанк", Тимчасової адміністрації ПАТ "Європейський газовий банк" у судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких вказує на безпідставність позовних вимог, оскільки рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.07.2014 року № 57 в ПАТ "Єврогазбанк" запроваджена тимчасова адміністрація і відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на час її дії задоволення вимог вкладників, нарахування неустойки та інших фінансових санкцій, індексу інфляції Банком не здійснюється, виплата вкладу буде проведена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, вказує про безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 29.08.2013 року між ПАТ "Європейський газовий банк" та [PERSON] укладений Договір банківського вкладу з фізичною особою № 24100, згідно п. п. 1.1-1.3 якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок [NUMBER] та приймає від Вкладника грошові кошти в сумі 10000 грн. на строк 122 днів до 29 грудня 2013 року, Вкладник вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом з відкритих в Банку власник поточних та/або депозитних рахунків, а банк приймає на відкритий вкладнику Рахунок грошові кошти в сумі 26000 грн. 00 коп., за використання яких сплачує Вкладнику проценти із розрахунку 19 процентів річних. Відповідно до п. 6.2 Договору, якщо Вкладник в день закінчення строку Вкладу в день закінчення строку вкладу, визначеного п. 1.1 цього Договору не з'явився до Банку для отримання суми вкладу та/або не надав заяву про перерахування коштів з Рахунку, Договір продовжує свою дію на той самий строк і на тих самих умовах (вклад вважається пролонгованим) з нарахуванням відсотків за ставкою із розрахунку ставки, що вказана в п. 1.3 Договору + 2% річних. 29.12.2013 року [PERSON] до Банку з вимогою про повернення вкладу не звернулась, тобто його дія пролонгована на 122 дня. 29.04.2014 року строк вкладу закінчився і [PERSON] звернулась до ПАТ "Європейський газовий банк" з вимогою про його повернення. Відповідно після вказаної дати у Банку виник обов'язок на вимогу Вкладника повернути належній їй грошові кошти. Вказаний обов'язок ПАТ "Європейський газовий банк" виконаний частково. 29.04.2013 року між ПАТ "Європейський газовий банк" та [PERSON] укладений Договір банківського рахунку № 24100, на підставі якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок № 2620250124100, на який зобов'язався нарахувати грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати його розпорядження щодо перерахування та видачі відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. На вказаний рахунок ПАТ "Європейський газовий банк" 30.04.2014 року зараховано проценти, нараховані на банківський вклад, в сумі 1331 грн. 64 коп., з яким позивачем [PERSON] отримано кошти у розмірі 1330 грн. 00 коп., а також частину банківського вкладу в сумі 3000 грн., яку [PERSON] отримала згідно заявок на видачу готівки, в тому числі № 162472 від 30.04.2014 року (1000,00 грн.),№ 23870 від 06.05.2014 року (1000,00 грн.), № 66042 від 19.05.2014 року (1000,00 грн.) Відповідно до виписки по особовому рахунку, залишок банківського вкладу, не повернутий ПАТ "Європейський газовий банк" позивачці [PERSON], становить 7000 грн. 00 коп. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку про те, що ПАТ "Європейський газовий банк" безпідставно не виконав свої зобов'язання перед позивачем [PERSON] щодо повернення суми банківського вкладу та нарахованих відсотків.. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач ПАТ "Європейський газовий банк" послався на те, що в даний час у банку введено тимчасову адміністрацію й заборговані позивачу кошти має виплачувати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі постанови НБУ № 424 від 16.07.2014 року ПАТ "Європейський газовий банк" віднесений до категорії неплатоспроможних, а дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.07.2014 року прийнято рішення № 57 про виведення його з ринку та запровадження тимчасової адміністрації на три місяця з 17.07.2014 року по 17.10.2014 року. Як встановлено в ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. В п. 1 ч. 5 ст. 36 вищевказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Враховуючи викладене, те, що строк банківського вкладу [PERSON] закінчився задовго до запровадження тимчасової адміністрації, суд приходить до переконливого висновку про те, що ПАТ "Європейський газовий банк" зобов'язаний повернення їй суми банківського вкладу та нарахованих відсотків, а відповідно, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з відповідача ПАТ "Європейський газовий банк" на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 7000 грн. 00 коп., залишок нарахованих відсотків в сумі 1 грн. 64 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Як встановлено в ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, в п.п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Враховуючи викладене, той факт, що з 17.07.2014 року та станом на час вирішенні спору судом в ПАТ "Європейський газовий банк" введено тимчасову адміністрацію, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення її позовних вимог та стягнення з відповідача на її користь суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] в позовній заяві послалась на те, що внаслідок невиконання відповідачем ПАТ "Європейський газовий банк" обов'язку щодо повернення їй банківського вкладу їй заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в переживаннях та стресах, що в результаті призвело до погіршення стану здоров'я, внаслідок чого вона вимушена була неодноразово протягом травня-червня звертатись до невропатолога, нервування у зв'язку з вказаними подіями вплинули на ефективність праці, ці вплинуло на спосіб її життя та вона вимушена витрачати додатковий час на відвідування відділення Банку, звертатись до суду. Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1195 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Між тим, позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні факт заподіяння моральної шкоди внаслідок порушення відповідачем строків виплати банківського вкладу, не надано належним та допустимих доказів на підтвердження того факту, що звернення до невропатолога обумовлені саме переживаннями через вказані події, тобто не доведено наявність причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я та протиправними діяннями відповідача Доводи позивача [PERSON] та його представника про настання негативних змін в її житті є непереконливими й не підтверджуються жодними об'єктивними доказами. Посилання на спричинення моральної шкоди через необхідність звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, витрачати сили та час на це не заслуговують на увагу, оскільки таке звернення є правом позивача, яким вона має користуватись на власний розсуд. А тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування завданої їй моральної шкоди суд вважає такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial