Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач,\~як \~правонаступник прав\~ та\~обов`язків Новоархангельського\~ районного\~центру \~зайнятості,\~ звернувся\~ до\~ суду\~з позовом\~ до\~ [PERSON] \~про\~стягнення незаконно\~отриманих коштів у розмірі 16797 грн 58 коп. з тих підстав, що відповідач \~ з\~04.04.2014\~року \~ по\~ 01.12.2016\~року,\~з 22.03.2017\~року \~по \~03.12.2017\~року та\~ з\~04.04.2018\~року \~по \~11.11.2018\~року звертався до Новоархангельського \~районного центру\~ зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, в особистій заяві про надання статусу безробітного власноруч зазначив інформацію про те, що не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, тощо. Наказами Новоархангельського РЦЗ на підставі Закону України «Про зайнятість населення» відповідачу був наданий статус безробітного, було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, розмір якої становить 16797 грн 58 коп. За результатами проведеної перевірки щодо верифікації інформації про осіб, які були зареєстровані в державній службі зайнятості як безробітні встановлено, що відповідач тричі перебуваючи на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного та отримуючи допомогу по безробіттю, також був зареєстрований як фізична особа-підприємець із 15.04.2009 року по 12.11.2018 року, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Таким чином, відповідач під час звернення до служби зайнятості був суб`єктом підприємницької діяльності та незаконно отримав допомогу по безробіттю,яка підлягає поверненню, як незаконно отримана. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Щодо застосування строку давності заперечила, пояснивши, що до даних правовідносин строк давності не застосовується. Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що він не вводив у оману центр зайнятості, підприємцем не був, прибуток не отримував і про дану обставину дізнався лише коли четвертого разу перебував на обліку. Підтвердив, що реєстрував свою підприємницьку діяльність у 2009 році, припинення реєстрував у листопаді 2018 року після того, як дізнався від центру зайнятості про його реєстрацію як підприємця. Крім того, подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до\~п. 2 ч. 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 04.04.2014 року, 23.03.2017 року та 04.04.2018 року звертався до Новоархангельського районного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного із зазначенням по тексту, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності та не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності відповідно, що підтверджується відповідними заявами. Згідно витягів із наказів про призначення та виплати допомоги по безробіттю, а також розрахунку сум допомого по безробіттю, відповідач отримав за період із 11.04.2014 року по 05.01.2015 року суму допомоги у розмірі 10384,78 грн., із 31.03.2017 року по 03.12.2017 року- в розмірі 4422,23 грн та за період із 18.04.2018 року по 07.08.2018 року в розмірі 1990,57 грн., про що останнім не заперечувалось і у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Згідно копії акту № 7 від 01.02.2019 року розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» розслідуванням встановлено, що відповідач перебував на обліку в Новоархангельській філії Кіровоградського ОЦЗ у період із 04.04.2014 року по 02.12.2016 року, з 24.03.2017 року по 04.12.2017 року та з 11.04.2018 року по 12.11.2018 року і під час співставлення даних з довідником ЄДРС було встановлено, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.04.2009 року по 12.11.2018 року. Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, також встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.04.2009 року по 12.11.2018 року. Таким чином, на час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач являвся суб`єктом підприємницької діяльності. Відповідно до вимог ч.2,3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно повідомляти відомості\~\~про обставини, що впливають на умови виплати їм\~\~забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в\~ установленому порядку як безробітна, за\~ межі України з метою працевлаштування чи здійснення\~ іншої діяльності, спрямованої на\~ оримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. 18.02.2019 року директором Кіровоградського обласного центру зайнятості було видано наказ про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем, які відповідно до розрахунку на повернення коштів становлять 16797,58 грн. 18.02.2019 року на адресу відповідача був направлений лист-повідомлення про відшкодування коштів, який отримано відповідачем 21.02.2019 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення. Відповідно до\~статті 46 Конституції України\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до частин другої, третьої\~статті 36\~ Закону\~ України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи,\~\~зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно\~\~подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати\~\~їм\~\~забезпечення\~\~та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій\~\~ особі\~\~ внаслідок\~\~ умисного невиконання\~\~нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства\~\~ України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Судом встановлено, що відповідач при зверненні до центру зайнятості подав недостовірні відомості, зазначивши у заявах про те, що він не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»\~врегульовано відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну\~реєстрацію юридичних\~осіб та\~фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. За визначенням, передбаченим п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що особа, зареєстрована як ФОП, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. З приводу застосування до спірних правовідносин позовної давності, то суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 20 статті 36\~ Закону\~ України «Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, з метою реалізації завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та\~Закону України\~"Про зайнятість населення", взаємодіють з органами доходів і зборів, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими центральними органами виконавчої влади, Державною прикордонною службою України шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від здійснення підприємницької діяльності, роботи за кордоном, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів по виконанню цього Закону. Згідно ч.2\~ст.34\~\~Закону\~ України «Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття»\~ Фонд\~зобов`язаний вживати\~заходів до\~раціонального використання\~коштів і\~забезпечення фінансової\~стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань страхування на випадок безробіття, правильність призначення роботодавцем та виплати застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю. Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим наказом Мінпраці та соцполітики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року за № 60/62 та Постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року за № 7-1визначено механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" , пункту 16 частини першої статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та частини третьої статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розслідування згідно\~з цим\~ Порядком\~ здійснюється\~ шляхом\~проведення \~перевірки \~достовірності \~даних,\~ які\~ є\~підставою для\~надання особі\~статусу \~безробітної \~та \~виплати \~їй \~матеріального забезпечення,\~ \~що \~зазначені \~в \~документах,\~ поданих\~ особою\~ до\~державної служби\~зайнятості під\~ час\~ її\~ реєстрації\~ та\~ протягом\~періоду її\~перебування на\~обліку як\~безробітної.Перевірка\~проводиться районними,\~ міськрайонними,\~міськими та\~районними \~у \~містах \~центрами \~зайнятості,\~ на\~ які\~ покладено\~виконання \~ функцій\~ робочих\~ органів\~ виконавчої\~ дирекції\~ Фонду\~загальнообов`язкового\~державного соціального\~ страхування\~ України\~на \~ випадок\~ безробіття.\~Для \~проведення \~перевірки центри\~зайнятості взаємодіють\~з Державною\~податковою адміністрацією\~України \~та \~Пенсійним \~фондом України\~ шляхом\~ обміну\~ інформацією\~ про\~ отримані\~ особами,\~ які\~перебувають на\~обліку в\~державній службі\~зайнятості як\~безробітні,\~доходи від\~провадження підприємницької\~діяльності,\~виконання робіт\~за трудовим\~договором,\~ у\~тому \~числі \~за \~сумісництвом,\~ під\~ час\~роботи \~ за\~ \~кордоном,\~ \~виконання \~ робіт\~ (надання\~ послуг)\~ за\~цивільно-правовими\~договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. Обмін інформацією між центрами зайнятості та державними реєстраторами здійснюється згідно з Порядком взаємодії суб`єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 N 121/560/406 , постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 N 23-3, постановою правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 N 368, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.12.2005 за N 1523/11803. \~ \~ \~ \~ \~ Перевірка\~достовірності даних,\~які є\~підставою для\~надання особі\~ \~статусу \~ безробітної\~ \~та \~ виплати\~ \~їй \~ \~матеріального забезпечення,\~проводиться центрами\~зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Як\~встановлено \~в \~судовому засіданні\~ відповідачу\~ виплати\~допомоги по\~ безробіттю\~проводилась у\~період із 11.04.2014 року по 05.01.2015 року у розмірі 10384,78 грн., із 31.03.2017 року по 03.12.2017 року- в розмірі 4422,23 грн та за період із 18.04.2018 року по 07.08.2018 року в розмірі 1990,57 грн. Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша\~статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивачем заявлена вимога щодо стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю за період поза межами трирічного строку позовної давності, а саме за період із 11.04.2014 року по 05.01.2015 року у розмірі 10384,78 грн., тому в цій частині вимог суд не має правових підстав для їх задоволення. Щодо пояснення представника з приводу того, що до даних правовідносин строк давності не застосовується, то суд приходить до наступного. Відповідно до\~вимог \~ч.4\~ст.\~38\~ \~Закону\~ України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та\~Законом України\~"Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Відповідно до частини третьої\~статті 38 України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» \~своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи\~\~стягуються\~\~із\~\~страхувальника\~\~в\~\~дохід\~\~Фонду в порядку, встановленому законом. Пунктом 10 частини першої\~статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього\~Закону\~зобов`язані сплачувати єдиний внесок. З огляду на викладене частина четверта\~статті 38 України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» \~стосується відповідальності роботодавця (страхувальника), а не застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому\~законом\~порядку як безробітні, у зв`язку з чим застосування вказаної норми до спірних правовідносин є безпідставним. При цьому судом в порядку вимог ст. 263 ЦПК України враховано правову позицію Верховного Суду, який викладено у постанові від 12.12.2018 року по справі № 727/4084/16-ц. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму безпідставно отриманої допомоги по безробіттю за період із 31.03.2017 року по 03.12.2017 року- в розмірі 4422,23 грн та за період із 18.04.2018 року по 07.08.2018 року в розмірі 1990,57 грн. Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України суд проводить розподіл судових витрат. У відповідності до п. 2 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 2, 3\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,

Outcome: partial