Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

30 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд зобов'язати фізичну особу - підприємця [PERSON] повернути вартість придбаного нею неякісного товару - планшету в сумі 1600 грн.; стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду в сумі 1000 грн.; стягнути з відповідача неустойку за прострочення виконання зобов'язання про безоплатне усунення недоліків понад чотирнадцять днів в сумі 1168 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 3 червня 2013 року в магазині "[INFO]", який розташований за адресою: [ADDRESS], та який належить фізичній особі - підприємцю [PERSON], вона придбала планшет "GOCLEVER TAB R104" вартістю 1600 грн. Під час укладання договору купівлі - продажу продавець видав товарний чек і гарантував якісну роботу проданого планшета протягом одного року. Наприкінці червня 2013 року у придбаного планшета був виявлений недолік: западання клавіші "вкл/вкл", у зв'язку з чим вона звернулася до відповідача з вимогою безоплатного усунення вказаного недоліку, але продавець довгий час не виконував таку вимогу, пропонував відправити планшет самостійно до сервісного центру, місцезнаходження якого він не повідомив або сплатити вартість відправки в сумі 60 грн. Не погоджуючись з такими діями відповідача зверталася зі скаргами на нього до різних державних установ в тому числі до інспекції захисту прав споживачів, після чого відповідач прийняв планшет на ремонт , але документ про прийняття товару на ремонт не видав та через місяць повернув планшет, але дефект не усунув, натомість з'явилися інші недоліки. 17.11.2013 року звернулася до продавця з письмовою вимогою прийняти неякісний товар та повернути його вартість, письмової відповіді на вказане звернення не отримала, але продовжувала наполягати в усній формі на поверненні вартості неякісного товару, у зв'язку з чим відповідач прийняв планшет, але його вартість не повернув, тому просить стягнути суму неустойки в розмірі 1168 грн., обраховуючи її з 17 листопада 2013 року по 29 січня 2014 року (1600 грн.:100% х 73 дня). Крім того, вважає, що наведеними незаконним діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 1000 грн., оскільки вона зазнала душевних страждань внаслідок порушення її прав як споживача. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала з тих же підстав, та просила його задовольнити, в останні судові засідання не з'явилася, в своїй заяві просила продовжувати розгляд справи в її відсутність. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, зазначивши, що недолік в спірному товарі виник з вини споживача, у зв'язку з механічним пошкодженням товару під час його експлуатації споживачем, але не зміг одержати від споживача письмової згоди на проведення експертизи, тому з метою вирішення спору миром здійснив ремонт товару за власний рахунок та надав позивачці аналогічний товар, але після повернення спірного товару з ремонту позивач не з'явилася його отримати, не повернула наданий їй взамін товар, а звернулася до суду із зазначеним позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. У статтях 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування. При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежать на продавці (виготівникові). Законодавець у ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів " розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари. Відповідно до визначення термінів у ст. 1 зазначеного Закону недолік - це будь - яка невідповідність продукції вимогам нормативно - правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару. Відповідно до ст. 8 Закону споживач у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків у порядку та в строки, встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця (виробника), товар. Слід також зазначити, що відповідно до ст. 9 Закону споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. З матеріалів справи судом встановлено, що 3 червня 2013 року в магазині "[INFO]", який розташований за адресою: [ADDRESS], та який належить фізичній особі - підприємцю [PERSON], позивач придбала планшет "GOCLEVER TAB R104" вартістю 1600 грн., під час укладання договору купівлі - продажу продавець видав товарний чек і гарантував якісну роботу проданого планшета протягом одного року; відповідно до акту прийому - передачі, позивач 11.11.2013 року передала відповідачу спірний товар для ремонту, який пізніше, після проведення ремонту був повернутий позивачці, що сторонами не оспорюється; відповідно до товарного чеку позивачем знов 03.01.2014 року було передано відповідачу спірний товар для проведення гарантійного ремонту; 23.01.2014 року відповідно до письмової розписки позивача вона отримала від відповідача взамін аналогічний товар; відповідно до довідки авторизованого сервісного центру, виданої 30.04.2014 року, в переданому позивачкою відповідачу 03.01.2014 року для проведення гарантійного ремонту товарі, механічних пошкоджень та слідів вологи не виявлено, заявлений власником дефект (не працює, не завантажується) - підтверджено, у зв'язку з чим проведено заміну деталі (материнської плати до планшету ТАВ R104). Отже, з наведеного вбачається, що у придбаного позивачем у відповідача товару, в період гарантійного строку, виявлено недолік, через який неможливо використання товару відповідно до його цільового призначення (істотний недолік), виникнення якого з вини позивача, відповідачем не доведено, що у відповідності до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» тягне за собою право споживача на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміну товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця (виробника) товарів, та враховуючи, що відповідачем 23.01.2014 року позивачу передано аналогічний товар взамін, то позовні вимоги позивача про повернення вартості придбаного нею неякісного товару, задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про стягнення неустойки, враховуючи що для проведення гарантійного ремонту товар передано відповідачу 03.01.2014 року, а аналогічний товар позивачу передано 23.01.2014 року, тобто із простроченням встановленого законодавством 14-ти денного терміну на 5 днів, та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази про домовленість сторін продовжити вказаний термін, то вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 80 грн. (1600 грн. : 100% х 5 днів). Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 200 грн., виходячи із наступного: Відповідно до ч.1 ст.280 ЦК України - якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню; до ч.1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 Постанови Пленума Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає доведеними наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що підтверджується фактом продажу відповідачем позивачу товару з істотними недоліками, та зволіканням з його заміною на товар належної якості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних страждань яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, їх тривалості, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, глибину душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з отримання товару з істотними недоліками, та тривалістю вирішення питання про заміну його на товар належної якості, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково в розмірі 200 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті держмита в сумі 243 грн. 60 коп. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial