Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 15 квітня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. У них народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач належним чином не забезпечує дітей матеріально. У зв`язку з наведеним, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 25.02.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 05.03.2020, 16.03.2020 надіслав до суду та позивачу відзив на позовну заяву у якому позов визнав частково. Посилаючись на свій стан здоров`я, матеріальне становище та наявність інших утриманців погодився, щоб з нього на користь позивача стягували аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 20-26). Позивач відзив на позовну заяву отримала 25.03.2020 відповіді на нього не надала (а.с. 27). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 15.04.2008 перебувають у шлюбі (а.с. 7). У них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із сторонами та знаходяться на утриманні позивача (а.с. 7 зворот - 8, 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В даному випадку, позивачем доведено ту обставину, що [PERSON] працює водієм у ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» та його дохід в період з 05.08.2019 по 31.01.2020 становив 51912 грн 53 коп. (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить із того, що середньомісячна заробітна плата відповідача становить: 51912 грн 53 коп./ 6 міс. = 8652 грн 08 коп (без відрахування податків). У разі ж відрахування податків, його чистий дохід становитиме: 41789 грн 59 коп./ 6 міс. = 6964 грн 93 коп. Станом на час розгляду справи, прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» становить 2102 гривні. Таким чином, суд враховує, що після відрахування усіх належних з особи платежів, її дохід не може бути меншим прожиткового мінімуму встановленого державою. У разі задоволення позову [PERSON] у повному обсязі з відповідача на її користь фактично буде стягуватися половина його доходу. І в такому разі, кошти що будуть залишатися у нього становитимуть в середньому 8652 грн 08 коп. / 2 = 4326 грн 04 коп. З наданого відповідачем консультаційного висновку спеціаліста № 234 від 10.03.2020 вбачається, що він страждає на захворювання хребта, йому рекомендовано режим праці та відпочинку, а також санаторно-курортне лікування (а.с. 23). При цьому доказів наявності чи відсутності у відповідача нерухомого та рухомого майна сторонами суду надано не було. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи розмір доходу та стан здоров`я [PERSON] , суд вважає, що позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж це мінімально передбачено законом, а тому позов підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial