Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

16.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства " Агроекологія", третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.06.2017 року уточнену позовну заяву [PERSON] до Приватного підприємства "Агроекологія", третя особа Відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі про визнання правочину недійсним задоволено. Визнано недійсним\~договір оренди\~землі від\~17.01.2008\~року,\~укладенийміж [PERSON] та приватним підприємством «Агроекологія» в особі директива [PERSON], який зареєстрований у Зіньківському районному віділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 01.07.2008 року за №040855500155. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія-відхилено. Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.06.2017 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.12.2017 року касаційну скаргу ПП Агроекологія задоволено частково. Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.06.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 року скасовано справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. \~ \~ \~ \~ Розпорядженням керівника апарату Зіньківського районного суду Полтавської області від 21.03.2018 року № 34 проведено повторний автоматизований розподіл справи, дана справа передана на розгляд судді Демянченко С.М. Відповідно до п.9 1.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позовна заява мотивована тим, що у 2002 році між [PERSON] та ПП «Агроекологія» був укладений договір оренди земельної діялнки площею 4.59 га., що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, строком на 6 років, яка належала їй на підставі державного акту серії ІІІ-ПЛ № 051529. У 2008 році [PERSON] дізналася, що укладений нею договір оренди земельної діялнки було продовжено, самого договору чи додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки ніхто їй не надавав і вона вважала, що договір продовжено на той самий строк, тобто на 6 років, на тих же самих умовах і тому не заперечувала проти цього. У 2016 році приїхала до контори ПП Агроекологія щоб отримати чергову орендну плату де їй було запропоновано підписати додаткову угоду до договору оренди землі від 17.01.2008 року, який ніби то був укладений між нею та ПП Агроекологія. Ніякого договору вона не підписувала, тому стала вимагати екземпляр договору від 17.01.2008 року, ознайомившись з його текстом в пункті 8 зазначено, що договір укладений на 25 років. У кінці договору у графі орендодавець вказано [PERSON] і стоїть підпис, який не схожий на підпис, яким розписується [PERSON] Позивач стверджує, що даний договір вона не підписувала, окрім того в договорі мається відмітка про те, що він зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.07.2008 року за № 040855500155. Про підроблення договору оренди землі [PERSON] звернулася з заявою до Зіньківського відділення поліції Полтавської області. В ході розслідування кримінального провадження № 12016170170000300 від 02.08.2016 року за ч.1 ст.258 КК України було проведено криміналістичну почеркознавчу експертизу № 2029 від 29.11.2016 року якою було підтверджено, що підпис орендодавця на договорі оренди землі від 17.01.2008 року не належить [PERSON] Позивач [PERSON] особисто та її представник адвокат [PERSON] зверталися до ПП «Агроекологія» про надання інформації про порядок нарахування орендної плати та фактично виплачені кошти, але відповіді не отримали. На даний час позивач не має бажання мати будь-які договірні відносини з даним підприємством. За вищезазначених обставин позивач звернулася з позовом до суду в якому просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 17.01.2008 року укладений між [PERSON] та приватним підприємством Агроекологія в особі директора [PERSON], зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України 01.07.2008 року за № 040855500155, стягнути судовий збір та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 2000 грн. Ухвалою суду від 22.03.2018 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного підприємства " Агроекологія" , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним ( т.2 а.с.26). Ухвалою суду від 16.04.2018 року в задоволенні заяв від 12.04.2018 року та 13.04.2018 року представника відповідача ПП Агроекологія за довіреністю [PERSON] про забезпечення\~позову по\~цивільній \~справі за\~позовом[PERSON] до Приватного підприємства " Агроекологія" , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено ( т.2 а.с.102-103). \~ \~ \~ Ухвалою\~суду від\~26.04.2018\~рокув задоволенні заяв приватного підприємства "Агроекологія" від 05.02.2018 року (т.1 а.с.248), 19.02.2018 року (т.2 а.с. 15), 10.04.2018 року ( т.2 а.с. 43) та 12.04.2018 року ( т.2 а.с.66) про виправлення\~описки в\~ухвалі Зіньківського\~районного суду\~Полтавської області\~про відкриття\~провадження у\~справі від\~11.01.2018\~року та\~заяв від 10.04.2018 року( т.2 а.с.39,41) та 13.04.2018 року ( т.2 а.с.80) про внесення виправлення в ухвалі суду від 22.03.2018 року відмовлено ( т.2 а.с.123). \~ \~ \~ Ухвалою\~суду від\~26.04.2018\~року в прийняті зустрічних позовних заяв ПП\~"Агроекологія"\~від 12.04.2018 року та 13.04.2018 року до [PERSON] про внесення змін до договору оренди землі відмовити та повернути ПП «Агроекологія» відмовлено ( т.2 а.с.124). Ухвалою суду від 26.04.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду ( т.2 а.с. 125). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, послались на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача приватного підприємства Агроекологія, адвокат [PERSON] позов не визнав, послався на відзив який приєднано до матеріалів справи (т.2 а.с.1-4,54-58,81-85) представник третьої особи відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про причини неявки судщ не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2016 року за №12016170170000300 щодо підроблення підпису [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки в 2008 року укладеного із ПП «Агроекологія», оригінал спірного договору оренди землі від 17.01.2008 року укладеного між [PERSON] та ПП «Агроекологія», дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~Приватного підприємства\~"\~Агроекологія"\~,\~третя особа\~відділ Держгеокадастру\~ у\~Зіньківському районі\~Полтавської області\~про визнання\~правочину недійсним підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 17.01.2008 року між приватним підприємством Агроекологія та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4.59 га., яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області строком на двадцять пять років, який 01.07.2008 року зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040855500155 (т.1 а.с.8-9). [PERSON] народилася 23.10.1960 року в селі Дамаска району Полтавської області (т.1 а.с.12-13). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 051529 [PERSON] належить земельна ділянка площею 4.59 га. передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (т.1а.с.14). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.ст.116, 125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди є, зокрема: об'єкт оренди; строк дії договору оренди. За ст.16 Закону України «Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно\~ст.18 Закону України «Про оренду землі»\~та ч.2\~ст.125 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.\~Стаття 20 Закону України «Про оренду землі»\~зазначає, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено: «1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.» Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено: «1. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи спірний договір зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 01.07.2008 року за № 040855500155. Відповідно до п. 8 договору про оренду землі від 17 січня 2008 року він укладений терміном на 25 років. \~ \~ \~ \~ \~ В\~оригіналі висновку\~експерта №\~2029\~від 29\~листопада \~2016\~року (\~дослідженого в\~судовому засіданні)\~по кримінальному\~провадженню,\~внесеному до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~від 02\~серпня 2016\~року за\~№12016170170000300\~щодо обставин\~справи зазначено,\~що 02\~серпня 2016\~року до\~Зіньківського ВП\~Гадяцького ВП\~ГУНП в\~Полтавській області\~надійшла письмова\~заява від\~[PERSON],жительки\~с.Дамаска\~Зіньківського району\~Полтавської області\~з приводу\~того,\~що невідома\~особа підробила\~її підпис\~у договорі\~оренди земельної\~ділянки від\~17.01.2008\~року,\~укладеного із\~ПП «Агроекологія».\~У висновку\~вказано,\~що підпис\~у графі\~«орендодавець»,\~що на\~зворотній стороні\~2\~аркуша договору\~оренди землі\~від 17\~січня 2008\~року на\~імя орендодавця\~[PERSON]\~виконаний не\~[PERSON]\~а іншою\~особою (кримінальне провадження №12016170170000300 а.с. 19). Обгрунтовуючи позов, [PERSON] посилалася на те, що у 2008 році вона довідався, що договір оренди був продовжений без її відома, так як жодних документів вона не підписувала, проте вважала, що договір продовжено на той самий строк, тобто на 6 років, і на тих самих умовах, а тому проти нього не заперечувала та отримувала орендну плату. Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зокрема й з підстав пропуску позивачем строку позовної давності (т.1 а.с.29,62-63,69 , т.2 а.с.59-60,87-88). Згідно із ч.1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3\~ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~(далі\~Закон) договір оренди землі\~це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (ст..ст. 14, 18, 20 Закону). Оскільки встановлено, що договір оренди землі, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, тобто, спірний договір був укладений без волевиявлення [PERSON] він має бути визнаний недійсним відповідно до ч. 3 ст.\~203\~та ч. 1 ст.\~215 ЦК України. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності повязане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обовязок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі №6-75 цс 15 та від 16 вересня 2015 року у праві № 6~68цс15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права на підставі положень ст. 360- 7 ЦПК України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне прав правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду післ закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосуванн строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Суд дослідивши матеріали цивільної справи та оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12016170170000300 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 серпня 2016 року по факту письмової заяви від [PERSON], жительки с. Дамаска Зіньківського району Полтавської області з приводу того, що невідома особа підробила її підпис у договорі оренди земельної ділянки від 2008 року, оглянувши оригінал висновку експерта № 2029 від 29 листопада 2016 року по кримінальному провадженню №12016170170000300 по письмовій заяві [PERSON] з приводу того, що невідома особа підробила її підпис у договорі оренди земельної ділянки в 2008 року укладеного із ПП «Агроекологія». У висновку вказано, що підпис у графі «орендодавець», що на зворотній стороні 2 аркуша договору оренди землі від 17 січня 2008 року на імя орендодавця [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою (кримінальне провадження а.с. 172-175), суд також встановив, що позивач дізналася про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише у кінці 2014 році, після чого 02.08.2016 року звернулась з заявою до Зіньківського ВП Гадяцького ГУНП в Полтавській області і після встановлення даних обставин [PERSON] звернулася 16.03.2017 року з позовом до суду, отже кінець 2014 року в розумінні частини першої\~статті 261 ЦК України\~є моментом початку перебігу строку позовної давності, а тому підстав для застосування строку позовної давності не має. Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, суд оцінює критично, так як позивач [PERSON] до 2008 року отримувала плату за користування землею, вважаючи що її договір пролонгований, на той самий термін. Аналогічна правова позиції міститься в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року по справі 6-48цс15. Крім цього в матеріалах справи містяться клопотання відповідача про подання оригіналів доказів ( т.1 а.с. 28 т.2 а.с. 70-71,91-92) відповідно до яких він просить зобовязати позивача надати оригінали всіх доказів, на які посилається позивач в обґрунтування заявленого позову, в тому числі оригінал спірного договору оренди землі, оригінал інформації про доходи позивача з державної податкової служби України, оригінал квитанції про сплату адвокатських послуг та докази сплати адвокатом податків з отриманого від позивача гонорару. Проте, як вбачається з матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження №12016170170000300 висновок експерта від 29 листопада 2016 року був виготовлений по кримінальному провадженню, а тому міститься саме в матеріалах кримінального провадження, а не в позивача особисто. Безпідставними є доводи ПП «Агроекологія» стосовно того, що при проведенні експертизи вона була позбавлена можливості надати свої доводи, міркування та докази для проведення дослідження, а також надати на вирішення експерту питання, які мають виключне значення для правильного вирішення спору, оскільки дані посилання самі по собі не ставлять під сумнів висновок експерта, тоді як доказів того, що даний висновок є хибним суду надано не було, самим відповідачем, на спростування вимог позивача та наданих ним доказів, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи відповідачем не заявлялося. Як вже зазначалося, відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. В правових попозиції Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-2612цс16,\~ст.\~241\~ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Отже, вказана стаття презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин\~ця норма\~ЦК Українине може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити. Таким чином, укладення угод, у даному випадку, не може свідчити про схвалення оспорюваного договору, який підписано від імені [PERSON] невідомою особою, яка не мала на те жодних повноважень. Крім цього, суд звертає увагу, що дійсність угод не є предметом позову. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. (т 1,а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покадаються на відповідача. Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу то суд виходить з наступного: Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27\~Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що [PERSON]скориставсь своїм правом, на професійну правничу допомогу, та уклала договір з адвокатом (Ордер серія ПТ № 002969) № 9 від 10 березня 2017 року, в якому зазначено обсяг та форми надання правовничої допомоги, розмір витрат на оплату такої допомоги з яким погодився позивач, у звязку із складністю справи, значний проміжок часу судового розгляду ( справа перебувала на розгляді з 16.03.2017 року), обставини щодо сплати клієнтом адвокату коштів в розмірі 2000 гривень за професійну правничу допомогу які підтверджуються квитанцією №9 від 10 березня 2017 року. За таких підстав витрати за надання професійної правничої допомоги підлягають задоволенню. На підстав викладено та

Outcome: approved