Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментах на утримання неповнолітнього сина за період з лютого 2008 року по [INFO] року у сумі 31911,82 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 50 000 грн., а всього 81 911,82 грн., а також судові витрати, зокрема, 500 грн. судового збору. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який розірвано 17 грудня 2003 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На підставі постанови Броварського районного суду від 22 серпня 2003 року відповідач був зобов'язаний виплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 13 серпня 2003 року до його повноліття. 26.08.2003 року ВДВС Броварського РУЮ було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-1235, виданого 22.08.2003 року Броварським районним судом на підставі вищезазначеної постанови суду. До 2008 року відповідач працював у НДЕКЦ при УМВС України в Київській області і позивач отримувала аліменти. [PERSON] вказувала, що після звільнення зі служби в січні 2008 року [PERSON] була призначена пенсія, однак він протягом року ухилявся від виконання постанови суду щодо сплати аліментів зі своєї пенсії. Виконавчий лист не був повернутий до виконавчої служби і позивач до лютого 2009 року аліменти не отримувала. 19 січня 2009 року ВДВС Броварського РУЮ було відкрито нове виконавче провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа, після чого позивач стала отримувати аліменти з пенсії відповідача. [PERSON] зазначала, що за період ухилення відповідача від сплати аліментів з пенсії з лютого 2008 року по лютий 2009 року виникла заборгованість в сумі 9330,96 грн., яка станом на день подання позову складала 8310,54 грн. і не погашена. Сума неустойки (пені) з заборгованості 8310,54 грн. позивачем розрахована в сумі 172 681,8 грн. Також позивач посилалась, що в період з березня 2012 року відповідач працює у ПАТ „Державний ощадний банк України", проте аліменти не сплачує, в зв'язку з чим за період з березня 2012 року по 21 лютого 2014 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 23 601,28 грн., сума неустойки з якої складає 127 624,3 грн. За розрахунками позивача, загальна сума неустойки становить 300 306,10 грн., яку позивач вважала за можливе зменшити до 50 000 грн. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 лютого 2015 року позов [PERSON] задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 3 000 грн. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього на загальну суму 3243 грн. 60 коп., в решті позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити зазначене рішення суду щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Незаконність рішення суду апелянт обгрунтовує порушенням судом норм матеріального та процесуального права. [PERSON] посилається, що 23 лютого 2015 року до початку розгляду справи по суті вона надала суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, до якої був долучений розрахунок пені по сплаті аліментів з урахуванням того, що на період розгляду справи пеня за прострочення сплати аліментів значно збільшилась, оскільки в позовній заяві розрахунок був проведений на 30 вересня 2014 року, а заборгованість була погашена 8 грудня 2014 року. До заяви також був доданий розрахунок інфляції заборгованості. За доводами апелянта, суд, не приймаючи відповідного процесуального рішення, в порушення вимог ст.168, ч.2 ст.208 ЦПК України, повернув їй таку заяву, а також відмовив долучити до матеріалів справи лист та акт ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві, лист та довідку Головного УПФУ в Київській області. Апелянт вказує, що при розгляді справи суд мав встановити розмір неустойки, а вже потім мав право зменшувати її розмір. [PERSON] також не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для стягнення пені по заборгованості, яка виникла за період з лютого 2008 року по лютий 2009 року, оскільки пеня за прострочення сплати аліментів розрахована нею не з дати призначення пенсії, а лише з лютого 2009 року по дату погашення такої заборгованості. Крім того, апелянт вказує, що судом не зазначено, який саме матеріальний чи сімейний стан і кого саме став підставою для зменшення неустойки. [PERSON] вважає, що зменшення неустойки з 127 624,30 грн., право на яку за позивачем визнав суд, до 3 000 грн. є безпідставним, оскільки відповідач має постійний дохід (отримує пенсію і працює) і при цьому умисно ухилявся від сплати аліментів, маючи можливість надавати матеріальну допомогу своєму неповнолітньому сину та будучи зобов'язаним це робити на підставі закону і судового рішення, з яким був обізнаний. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. По справі встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.19). Шлюб між сторонами розірвано 17 грудня 2003 року (а.с.20). Постановою Броварського районного суду Київської області від 22 серпня 2003 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON]) аліменти на [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходу громадян і до його повноліття, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2003 року (а.с.21). На виконання зазначеної постанови суду було видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця ВДВС Броварського РУЮ від 26 серпня 2003 року відкрито виконавче провадження з виконання в/л 2-1235, виданого 22 серпня 2003 року, про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.22). Згідно довідки-розрахунку ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції від 11 вересня 2014 року заборгованість з пенсії по аліментам [PERSON] станом на 01.06.2014 року складає 8310,54 грн., загальна заборгованість станом на 01.02.2014 року складає 31 911,82 грн. (а.с.24). Відповідачем зазначену заборгованість в сумі 31 911,82 грн. було сплачено в повному обсязі 08 грудня 2014 року, що підтверджується копією квитанції (а.с.30). 10 грудня 2014 року в зв'язку зі сплатою боржником в повному обсязі боргу по аліментам державним виконавцем ВДВС Броварського РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа №2-1235, виданого 14.01.2009 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів наявності поважних причин для несплати протягом тривалого часу аліментів на користь позивачки з його заробітку. Одночасно судом зменшено суму неустойки до 3000 грн. з врахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2008 року по лютий 2009 року та наявності підстав для стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 17 березня 2012 року по 21 лютого 2014 року грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року №6-81цс13 викладено висновок, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Згідно довідки-розрахунку ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції загальна заборгованість по сплаті аліментів відповідача станом на 01.02.2014 року складала 31 911,82 грн., яку [PERSON] сплачено 08 грудня 2014 року. [PERSON] в позовній заяві було визначено розмір неустойки в сумі 172 681,8 грн., виходячи з розміру заборгованості по аліментам (з пенсії) в сумі 8310,54 грн., яка виникла в період з лютого 2008 року по лютий 2009 року, а також в сумі 127 624,30 грн. за прострочення сплати аліментів з заробітної плати з квітня 2012 року по 30 вересня 2014 року в сумі 23 601,28 грн. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення пені за період виникнення заборгованості зі сплати аліментів з лютого 2008 року по лютий 2009 року. Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з виходом на пенсію [PERSON] НДЕКЦ при Управлінні МВС України на транспорті у січні 2008 року повернув Державній виконавчій службі Дарницького району м.Києва виконавчий лист №2-1235/2003 про стягнення аліментів на користь [PERSON] Згідно інформації ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві від 21 листопада 2008 року зазначений виконавчий документ до відділу не надходив, [PERSON] запропоновано звернутись до Броварського районного суду Київської області за дублікатом виконавчого листа (а.с.90). Дублікат виконавчого листа було видано Броварським міськрайонним судом Київської області 14 січня 2009 року. Згідно довідки філії - Головного управління по м.Києву та Київській області ПАТ „Державний ощадний банк України" [PERSON] вперше військова пенсія була виплачена в червні 2008 року. В матеріалах справи відсутні дані про повідомлення боржника щодо наявної у нього заборгованості зі сплати аліментів. Оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача було втрачено при пересилці, а дублікат виконавчого листа було видано стягувачу у січні 2009 року, то в даному випадку відсутня вина платника аліментів в несплаті аліментів за період з лютого 2008 року по лютий 2009 року і відповідно відсутні підстави для нарахування пені на заборгованість, яка виникла за вказаний період. З врахуванням викладеного, неповідомлення боржником про припинення трудових відносин в зв'язку з виходом на пенсію не може бути підставою для висновку наявності його вини в ухиленні від сплати аліментів, оскільки після надходження виконавчого документу до виконавчої служби саме остання повинна проводити стягнення аліментів. При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за період з квітня 2012 року по 30 вересня 2014 року, апеляційний суд враховує наступне. Згідно довідки-розрахунку ВДВС Броварського РУЮ за період з 17 березня 2012 року по 21 лютого 2014 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складала 23 601,28 грн. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] працює в Головному управлінні по м.Києву та Київській області ПАТ „Ощадбанк" на посаді інкасатора з 17 березня 2012 року (а.с.62). Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України „Про виконавче провадження" боржник - фізична особа зобов'язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про зміну місця роботи. Проте, хоча дії [PERSON] і не були пов'язані безпосередньо зі зміною місця роботи, але оскільки мало місце його працевлаштування до ПАТ „Ощадбанк", то неповідомлення державного виконавця про таке працевлаштування призвело до несвоєчасного відрахування з нього аліментів і відповідно до виникнення заборгованості з їх сплати. Враховуючи, що [PERSON] знав про ухвалення судом рішення, яким з нього стягнуто аліменти, а, відтак, був обізнаний про наявність у нього обов'язку зі сплати цих аліментів і зобов'язаний був повідомити державного виконавця про влаштування на роботу, відсутні підстави стверджувати про відсутність вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати. Відповідачем заборгованість зі сплати аліментів, яка була визначена державним виконавцем, в сумі 31 991,82 грн. була сплачена 08 грудня 2014 року. Враховуючи, що судом встановлено відсутність підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів з пенсії [PERSON] в сумі 8310,54 грн., яка виникла в період з лютого 2008 року по лютий 2009 року, то пеня нараховується на заборгованість в сумі 23 601,28 грн., яка виникла в період роботи відповідача в ПАТ „Ощадбанк" з 17 березня 2012 року по 21 лютого 2014 року. Оскільки зазначена заборгованість була сплачена відповідачем 08 грудня 2014 року, то розмір пені з врахуванням вимог постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року №6-81цс13 повинен розраховуватися, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати саме до 08 грудня 2014 року, а не до 23 лютого 2015 року - дня ухвалення судом першої інстанції рішення. Сторонами розрахунок заборгованості, здійснений державним виконавцем, не оспорюється. Виходячи з викладеного, розрахунок неустойки (пені) на заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла з 17 березня 2012 року по 01 лютого 2014 року виглядає наступним чином: - за березень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 531,01 грн., кількість днів з 01 квітня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 981 день. Отже сума неустойки (пені) становить 5209,11 грн. (531,01 грн. х 1% х 981); - за квітень 2012 року розмір несплачених аліментів становить 963,17 грн., кількість днів з 01 травня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 951 день. Отже сума неустойки (пені) становить 9158,13 грн. (963,17 грн. х 1% х 951); - за травень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 982,41 грн., кількість днів з 01 червня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 920 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 9034,4 грн. (982,41 грн. х 1% х 920); - за червень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 909,79 грн., кількість днів з 01 липня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 890 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 8099 грн. (909,79 грн. х 1% х 890); - за липень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 1098,2 грн., кількість днів з 01 серпня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 859 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 9431,82 грн. (1098,2 грн. х 1% х 859); - за серпень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 432,47 грн., кількість днів з 01 вересня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 828 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 3576,96 грн. (432,47 грн. х 1% х 828); - за вересень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 816,83 грн., кількість днів з 01 жовтня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 798 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 6519,66 грн. (816,83 грн. х 1% х 798); - за жовтень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 906,14 грн., кількість днів з 01 листопада 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 757 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 6858,42 грн. (906,14 грн. х 1% х 757); - за листопад 2012 року розмір несплачених аліментів становив 696,41 грн., кількість днів з 01 грудня 2012 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 737 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 5129,52 грн. (696,41 грн. х 1% х 737); - за грудень 2012 року розмір несплачених аліментів становив 1277,97 грн., кількість днів з 01 січня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 706 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 9022,68 грн. (1277,97 грн. х 1% х 706); - за січень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 982,41 грн., кількість днів з 01 лютого 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 675 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 6628,5 грн. (982,41 грн. х 1% х 675); - за лютий 2013 року розмір несплачених аліментів становив 1173,94 грн., кількість днів з 01 березня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 647 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 7595,78 грн. (1173,94 грн. х 1% х 647); - за березень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 982,41 грн., кількість днів з 01 квітня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 616 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 6049,12 грн. (982,41 грн. х 1% х 616); - за квітень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 971,52 грн., кількість днів з 01 травня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 586 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 5690,06 грн. (971,52 грн. х 1% х 586); - за травень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 1173,94 грн., кількість днів з 01 червня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 555 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 6515,7 грн. (1173,94 грн. х 1% х 555); - за червень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 982,41 грн., кількість днів з 01 липня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 525 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 5155,5 грн. (982,41 грн. х 1% х 525); - за липень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 1492,52 грн., кількість днів з 01 серпня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 494 дні. Отже сума неустойки (пені) становить 7370,48 грн. (1492,52 грн. х 1% х 494); - за серпень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 692,02 грн., кількість днів з 01 вересня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 463 дні. Отже сума неустойки (пені) становить 3203,96 грн. (692,02 грн. х 1% х 463); - за вересень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 991,54 грн., кількість днів з 01 жовтня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 433 дні. Отже сума неустойки (пені) становить 4291,03 грн. (991,54 грн. х 1% х 433); - за жовтень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 966,72 грн., кількість днів з 01 листопада 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 402 дні. Отже сума неустойки (пені) становить 3887,34 грн. (966,72 грн. х 1% х 402); - за листопад 2013 року розмір несплачених аліментів становив 1203,32 грн., кількість днів з 01 грудня 2013 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 372 дні. Отже сума неустойки (пені) становить 4475,16 грн. (1203,32 грн. х 1% х 372); - за грудень 2013 року розмір несплачених аліментів становив 1512,72 грн., кількість днів з 01 січня 2014 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 341 день. Отже сума неустойки (пені) становить 5159,33 грн. (1512,72 грн. х 1% х 341); - за січень 2014 року розмір несплачених аліментів становив 1102,23 грн., кількість днів з 01 лютого 2014 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 310 днів. Отже сума неустойки (пені) становить 3416,2 грн. (1102,23 грн. х 1% х 310); - за лютий 2014 року розмір несплачених аліментів становив 759,18 грн., кількість днів з 01 березня 2014 року по 07 грудня 2014 року (включно) складає 282 дні. Отже сума неустойки (пені) становить 2140,38 грн. (759,18 грн. х 1% х 282). Загальна сума неустойки (пені) становить 143 618,24 грн. (2140,38 + 3416,2 + 5159,33 + 4475,16 + 3887,34 + 4291,03 + 3203,96 + 7370,48 + 5155,5 + 6515,7 + 5690,06 + 6049,12 + 7595,78 + 6628,5 + 9022,68 + 5129,52 + 6858,42 + 6519,66 + 3576,96 + 9431,82 + 8099 + 9034,4 + 9158,13 + 5209,11). Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки (пені). Так, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працює і отримує стабільну заробітну плату. Також він отримує пенсію за вислугу років. Проте, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2014 року, довідок ПАТ „Державний ощадний банк України" та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заробітної плати та пенсії [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] на період його навчання, а також на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повнолітття. Крім того, у відповідача існує обов'язок зі сплати аліментів, які стягуються на період навчання сина [PERSON]. Згідно виконавчого листа, виданого 21 січня 2015 року, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Загальний розмір стягуваних з [PERSON] аліментів становить не менше 2/3 частини його доходів. Проте, при зменшенні розміру неустойки до 3000 грн. судом не враховано, що у червні 2015 року припиняється стягнення аліментів на період навчання [PERSON], що зменшить загальний розмір стягуваних з відповідача аліментів. З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за можливе визначити розмір пені в сумі 20 000 грн. (в межах суми заборгованості зі сплати аліментів, на яку нараховується пеня), в зв'язку з чим оскаржуване рішення суду підлягає зміні шляхом збільшення розміру пені за прострочення сплати аліментів з 3 000 грн. до 20 000 грн. Щодо доводів апеляційної скарги в частині неприйняття судом першої інстанції процесуального рішення стосовно наданого позивачем уточнення позовних вимог, апеляційний суд враховує наступне. Згідно ч.ч. 4, 5 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до журналу судового засідання. Частиною 2 ст.293 ЦПК України встановлено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. З журналу судового засідання від 23 лютого 2015 року вбачається, що судом було відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про долучення до матеріалів справи заяви про уточнення позовних вимог, тобто протокольною ухвалою суду було вирішено процесуальне питання. Враховуючи, що розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів здійснено апеляційним судом по день сплати заборгованості, про що фактично і заявлялись вимоги позивача в заяві про уточнення позовних вимог, то відмова суду першої інстанції в прийнятті такої заяви не впливає на висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для нарахування неустойки на заборгованість зі сплати аліментів в сумі 23601,28 грн. В задоволенні ж позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів з пенсії відповідача судом відмовлено з обгрунтуванням підстав для такої відмови. Крім того, як вбачається з заяви про уточнення позовних вимог, позивачем ставились вимоги про стягнення інфляції, яка виникла в результаті несвоєчасної сплати аліментів. Оскільки такі вимоги при пред'явленні позову не заявлялись, то фактично [PERSON] змінено предмет позову. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення інфляції не були предметом розгляду суду першої інстанції, в силу положень ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд позбавлений можливості розглядати зазначені вимоги на стадії апеляційного розгляду. Проте, зазначене не перешкоджає позивачеві звернутися до суду з зазначеними позовними вимогами. Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Як вбачається з апеляційної скарги, [PERSON] ставилось питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а саме про задоволення її позовних вимог. Оскільки в позовній заяві позивачем ставились вимоги про стягнення з відповідача 50 000 грн. неустойки, а судом стягнуто неустойку в сумі 3000 грн., то фактично оспорювана апелянтом сума становить 47 000 грн. (50 000 грн. - 3000 грн.). Апеляційним судом збільшено розмір пені до 20 000 грн., отже позовні вимоги [PERSON] задоволено на 29,8%. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції. Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір за апеляційний розгляд справи, оскільки звільнена від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", з [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 70 грн. 02 коп.

Outcome: partial