overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, третьої особи, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та зареєстрований 14.09.2001 року на Товарній біржі "Південна товарна біржа" за №11185. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Товарна біржа "Південна товарна біржа" до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вважав позов таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 14.09.2001 року між між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на Товарній біржі "Південна товарна біржа" укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який належав відповідачам на підставі договору купівлі-продажу серії АВК №157510, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. 11.04.2000 року за №1265, зареєстрованого Миколаївським міським бюро техінвентаризації 27.04.2000 року за р. №16893. Вказаний Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований 14.09.2001 року на Товарній біржі "Південна товарна біржа" за №11185 та в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за р. №16893 від 28.09.2001 року. У відповідності до ч. 2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Сторонами виконані всі суттєві умови договору купівлі - продажу, передбачені ст. 224 ЦК УРСР. Продавці передали майно покупцю, а той, в свою чергу, передав продавцям обумовлену сторонами вартість майна. Відповідачі від нотаріального посвідчення договору ухилилися. При таких обставинах, в силу правил, встановлених ч. 2ст. 47 ЦК УРСР, суд дійшов висновку про необхідність визнання спірного договору дійсним. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 31337,36 грн. та судовий бір в розмірі 1762,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 13.01.2017 р. між [PERSON] та ПрАТ "Страхова компанія "ПРОВІДНА" укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів (ПОЛІС № АК/2082784/0602/17). 02.09.2017 р. о 12 годині 40 хвилин на 20 км а/д Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ТОYОТА RAV 4, д.н.з. АА 3444OМ, під керуванням [PERSON] та АUDI 80 (В4), д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10.10.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Потерпіла особа звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та на підставі страхового акта їй було виплачено страхове відшкодування в сумі 31337,36 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв, клопотань до суду не надавав, направлені відповідачу конверти повернулись на адресу суду, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У березні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 70935,11 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 709,36 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, при подачі позову надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 22 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредит Плюс" і [PERSON] укладений кредитний договір № С001494. За умовами договору Банк позичив кошти [PERSON] у сумі 19877,55 грн. строком до 10 квітня 2011 р. (розділ 2) з процентною ставкою за користування кредитом 9 %. Позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати платежі відповідно до договору щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом сплати періодичного платежу 1 127,12 грн. Розділом 10 Договору передбачені санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, а саме: сплата пені з розрахунку 0,2 % від суми прострочених платежів за кожен день прострочки, а також штрафу в розмірі 100 грн. 29 червня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредит Плюс" і товариством з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" укладений договір факторингу № 05-1-160, за яким відбулось відступлення останньому права вимоги, строк виконання зобов'язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов'язання, проценти нараховані Банком за користування кредитом, штрафні санкції та інші платежі. (а.с. 10-11) Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 28 січня 2014 р., загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком складає 70935,11 грн. В дану суму входить: заборгованість по тілу кредиту - 18361,63 грн., за відсотками - 1819,48 грн., комісія - 8447,98 грн., 41552,01 грн., штраф - 754,01 грн. (а.с. 5). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 70935,11 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 709,36 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 15 грудня 2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2060.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" повністю виконав свої зобов'язання за договором, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав. Станом на 31 грудня 2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 25912, 48 грн. Тому просив стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2007 року в сумі 25912, 48 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 грудня 2007 року між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" укладений кредитний договір відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією заяви на надання банківських послуг (а.с.8), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.9-12), статутом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (а.с.17). Отримання коштів за вказаним договором підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.29-39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 грудня 2013 року заборгованість за кредитним договором становить 25912,48 грн. (а.с.6-7) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору у розмірі 25912,48 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 259,12 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що є пенсіонеркою, інвалідом II групи. Пенсія є невеликого розміру і її не вистачає для задоволення життєво необхідних потреб. Вона звернулася до управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку з проханням призначити пенсію по втраті годувальника її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Однак було відмовлено по тій причині, що її прізвище "[PERSON]" а чоловіка "[PERSON]". Розбіжність в написанні прізвища викликана різним підходом до перекладу прізвища з російської мови "[PERSON]".Укладення шлюбу стверджується свідоцтвом від 11.10.1953 року. Оскільки в позасудовому порядку неможливо вирішити питання про родинні стосунки, тому змушена звернутися до суду Просить суд встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO], був її чоловіком. Заявник в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи, Управління пенсійного фонду України в м. Луцьку в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує та немає заперечень. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 1953 року, після реєстрації шлюбу заявниці було присвоєно прізвище "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). Також судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO], про що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом РАГСу Луцького міськвиконкому 03 лютого 1997 року, серії [NUMBER] (а.с. 4). Також судом встановлено, що в свідоцтві про смерть прізвище чоловіка заявниці вказано "[PERSON]". Також судом встановлено, що в паспорті громадянина України, серії [NUMBER], виданого Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 09 січня 2001 року, заявника зазначено "[PERSON]" (а.с. 2). Також судом встановлено, що факт родинних відносин встановлюється судом з метою набуття права на призначення пенсії по втраті годувальника. Іншого шляху встановлення даного факту немає. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявником доведено належними доказами, що [PERSON], помер [INFO] є чоловіком [PERSON]. Розбіжність в правильному написанні прізвища її чоловіка виникла внаслідок помилки при перекладі та правильності написання прізвища з російської мови на українську мову. А тому з таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась з даною заявою в якій просить встановити юридичний факт , що їй належить право користування земельною ділянкою [NUMBER] в Ст „Три лінії" , на території Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області. В судовому засіданні заявителька [PERSON] підтримала свої вимоги і просить їх задовольнити. Представник зацікавленої сторони в судове засідання не з*явився про день розгляду справи належним чином повідомлений. Суд вислухавши заявительку [PERSON] , дослідивши письмові матеріали по справі вважає ,що в задоволенні заяви необхідно відмовити. Так в судовому засіданні встановлено , що в 1995 році [PERSON], чоловік заявительки , був прийнятий в члени садового товариства „Ромашка" , яке після об*єднання із СТ „Прогрес" в 2003 році змінило назву на СТ „Три лінії" , та отримав в користування земельну ділянку [NUMBER]. В грудні 2001 року [PERSON] помер. Після його смерті заявителька [PERSON] вияснивши , що вищезазначена земельна ділянка , номер якої змінився на [NUMBER] , без її згоди передана [PERSON] , зверталась в суд за захистом своїх прав на володіння вищезазначеною земельною ділянкою , як спадкоємця після смерті чоловіка. Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 22.12.2011 року було скасовано розпорядження №709 від 25.12.2003 року Вишгородської РДА , про передачу [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати у кримінальних та цивільних справах визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку в СТ „Три лінії" виданого на ім*я [PERSON] 07.10.2013 року відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області було визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] в СТ „Три лінії" . укладеного 20.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються поясненням [PERSON] , копією сідоцтва про смерть [PERSON], копією постанови Вишгородського районного суду Київської області від 22.12.2011 року. Відповідно до ст.256 ч.2 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовомоу засіданні не було доведено підстав для встановлення факту належності [PERSON] права користування земельною ділянкою , а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

ПАТ "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, за ним утворилась заборгованість в сумі 47788,02грн, яку він просить стягнути в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи, був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить повідомлення в газеті "Вільне слово" №79 (14869) від 06.11.2014р. Причини неявки суду не повідомлено. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 22.09.2008 року між відповідачем та ПАТ "Універсал Банк" укладено договір CL88800 про надання кредиту в сумі 6800грн. Проте, відповідач умови кредитного договору порушив, не сплачує суми, необхідні для щомісячного погашення кредиту та не сплачує проценти за користування кредитом. У відповідності до ст.ст.525, 526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст.ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно розрахунку боргу по кредитному договору CL88800 від 22.09.2008року за [PERSON] існує заборгованість в сумі 41788,02грн, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 6687,61грн, відсотки - 10260,22грн, підвищені відсотки - 24840,19грн. Суд вважає, що позовні вимоги заявлені до відповідача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору CL88800 від 22.09.2008 року в сумі 41788,02грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача судові витрати, сплачені ним при пред'явленні позову, в сумі 417,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - АТ "Універсал Банк") про стягнення пені за прострочення повернення банківських вкладів та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що 13 липня 2018 року між ним та АТ "Універсал Банк" укладено договір банківського вкладу №90.39.001072, відповідно до якого [PERSON] розмістив на рахунку АТ "Універсал Банк" банківський вклад у сумі 130000,00 грн на строк 182 дні. 18 липня 2018 року позивач та відповідач уклали договір банківського вкладу №90.39.001093, згідно з яким [PERSON] розмістив на рахунку АТ "Універсал Банк" банківський вклад у сумі 65000,00 грн на строк 183 дні. Як стверджує позивач, 11 січня 2019 року, після закінчення строку дії договору банківського вкладу від 13 липня 2018 року №90.39.001072, він звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу та сплати процентів на нього, проте АТ "Універсал Банк" відмовило [PERSON] у задоволенні його вимоги, оскільки він не надав паспорт громадянина України для проведення верифікації клієнта. З цих же мотивів банк відмовив [PERSON] у поверненні вкладу та сплаті процентів на нього за договором банківського вкладу від 18 липня 2018 року №90.39.001093. Відмову банку у поверненні вкладів позивач вважав протиправною, оскільки на підтвердження особи ним було надано довідку від 20 грудня 2018 року №11/2705933, видану Шевченківським РВ ГУ ДМС України, якою засвідчується, що ним втрачено паспорт громадина України, та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що дозволяло банку верифікувати особу клієнта та вчинити банківські операції з повернення вкладів. Покликаючись на норму ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", [PERSON] просив суд стягнути з АТ "Універсал Банк" на його користь пеню за прострочення повернення банківських вкладів у сумі 95606,13 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасним виконанням банком зобов`язань за договорами банківського вкладу від 13 липня 2018 року №90.39.001072 та від 18 липня 2018 року №90.39.001093. У підготовчому судовому засіданні [PERSON] подав заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач 18 червня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001147580 від 14 лютого 2012 року, згідно з яким відповідач отримав кредит на суму 30000 грн. для придбання товару. 18 грудня 2013 року між ПАТ"ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір, відповідно до якого ПАТ "ОТПБанк" відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за вказаним договором. Оскільки відповідач не виконав свої зобов"язання за кредитним договором, його заборгованість складає 19692 грн., з яких 13744,76 грн. - заборгованість за кредитом, 1106,46 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 4841,38 грн. - комісія. Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачені судові витрати. У попереднє судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, що регулюють правовідносини, пов"язані з укладенням та виконанням договорів позики, та наслідки їх невиконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved