Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У серпні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який виступав правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за яким банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах. 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ "Кредитні ініціативи") свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах. Внаслідок укладення зазначеного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №0705/0208/45-005 від 03.03.2008 року, де позичальником є [PERSON] Так, 03.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС- Комерцбанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №0705/0208/45-005, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100000 доларів США, а позичальник зобов'язувався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки. Через неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором станом на 03.07.2014 року у нього утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 98882,71 долари США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014р. становить 1170880,95 грн., заборгованість по відсоткам - 69114,10 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014р. становить 818387,59 грн. Розмір неустойки - пені станом на 03.07.2014р. становить 97277,32 долари США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014р. становить 1151871,35 грн., у тому числі пеня за період з 03.07.2013р. по 03.07.2014р. становить 23580,16 доларів США, що за курсом НБУ становить 279215,24 грн. Позивач, як новий кредитор, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 03.03.2008 року у розмірі 2268483,78 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1170880,95 грн., по відсоткам - 818387,59 грн., по пені - 279215,24 грн., та стягнути судові витрати у розмірі 3654,00 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка також представляє інтереси другого відповідача [PERSON], проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивач не довів права вимоги за кредитним договором, оскільки ним не надано підтвердження сплати фактором банку ціни продажу заборгованості за договором факторингу від 28.11.2012р. А також не надано доказів повідомлення боржника [PERSON] про передачу права вимоги за кредитним договором. Також вказує на те, що позивач не підтвердив право займатися операціями з валютними цінностями, не надав генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. Зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості суперечить вимогам кредитного договору, а саме: позивач в односторонньому порядку з 04.03.3010 року збільшив процентну ставку за кредитним договором з 11,9% до 12,9% річних., що суперечить умовам договору (п.6.1) та ст. 1056-1 ЦК України. Крім цього відповідачка надала суду копію рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.03.2012р. у справі за позовом ПАТ «Сведбанк» в особі Запорізького відділення АТ «Сведбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно. За цим рішенням було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] для забезпечення вимог банку за кредитним договором від 03.03.3008р. Вказане рішення суду, як пояснила відповідачка, банком до примусового виконання не пред'являлося. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.12.2014 року було задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Сведбанк», [PERSON] про визнання договору поруки №0705/0208/45-005-Р-1 від 03.03.2008 року припиненим. Також відповідачка подала суду заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, посилаючись на те, що ПАТ «Сведбанк» 09.11.2009 року направив [PERSON] повідомлення про зміну умов кредитного договору №0705/0208/45-005 від 03.03.2008 року, в якому вимагав достроково у повному обсязі сплатити заборгованість по кредитному договору протягом тридцяти днів, тобто до 09.12.2009р. Отже для ТОВ «Кредитні ініціативи» перебіг строку позовної давності відліковується також з 09.12.2009 року. Позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0705/0208/45-005 (а.с.5-13), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100000 доларів США, на строк до 03.03.2028 року, зі сплатою 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом(а.с.38-42). Згідно п.п.1.4, 2.1 договору, забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені ...виступає іпотека, - квартира [ADDRESS], що знаходиться з адресою: [ADDRESS] З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №0705/0208/45-005-Р-1(а.с.14). 28 листопада 2012 року між ПАТ „Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ „Сведбанк", яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ „ТАС-Комерцбанк", та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15(а.с.27-28), за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах та права вимог по договорам забезпечення, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників на підставі документації - оригіналів кредитних договорів та договорів забезпечення. Того ж дня був укладений договір факторингу між ТОВ „ФК „Вектор Плюс" та ТОВ „Кредитні ініціативи", відповідно до якого останньому були відступлені права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення(а.с.34-42). Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів, в тому числі тих, які можуть виникнути в майбутньому. Одночасно з відступленням права вимоги заборгованості фактору передаються права за договорами забезпечення, у тому числі поруки. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.12.2014 року ( а.с.161-164) було задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Сведбанк», [PERSON] про визнання договору поруки №0705/0208/45-005-Р-1 від 03.03.2008 року припиненим. Рішення суду набрало чинності 31.03.2015 року. За змістом ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Оскільки судовим рішенням від 10.12.2014р. визнано поруку [PERSON] за договором поруки №0705/0208/45-005-Р-1 від 03.03.2008 року припиненою, то в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості, яка виникла за кредитним договором [PERSON], необхідно відмовити за їх безпідставністю. В обґрунтування своїх заперечень відповідачі також посилаються на пропуск позивачем позовної давності за цими вимогами. Проте з такими доводами суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовими рішеннями від 29.03.2012 року і від 10.12.2014 року було встановлено, що ПАТ «Сведбанк» 09.11.2009 року направив на адресу [PERSON] повідомлення про зміну умов кредитного договору №0705/0208/45-005 від 03.03.2008р. і вимагав протягом 30 днів ( до 09.12.2009року) достроково у повному обсязі сплатити заборгованість по кредитному договору. [PERSON] вимоги банку не виконав. У зв'язку з цим ПАТ «Сведбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який був задоволений рішенням суду від 29.03.2012р. Таким чином, у зв'язку з пред'явленням позову перебіг позовної давності перервався і почався заново. ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося з цим позовом до суду у серпні 2014 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу ( фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнту) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження переходу права грошової вимоги за кредитним договором №0705/0208/45-005, укладеним 03.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] позивач надав для огляду в судовому засіданні нотаріально посвідчені копії договорів факторингу від 28.11.2012 року № 15 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і між останнім та ТОВ „Кредитні ініціативи" з додатками - витягами з реєстрів заборгованостей боржників стосовно боржника [PERSON], актами прийому- передачі реєстрів, актами прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованості та персональних даних в електронному вигляді, повідомленнями про здійснення розрахунків між сторонами договорів факторингу, які свідчать про виконання останніми зобов'язань за вказаними договорами і отримання позивачем по даній справі права грошової вимоги до відповідачів. На підтвердження правомочності укладання договору факторингу і переходу права вимоги за кредитним договором, позивач надав суду копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, копію додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №214 серія ФК, в якому зазначено, що позивач має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства такі види фінансових послуг: фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження суми заборгованості позивачем був наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №0705/0208/45-005 від 03.03.2008 року, в якому зазначена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 98882,71 долари США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014р. становить 1170880,95 грн., заборгованості по відсоткам - 69114,10 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014р. становить 818387,59 грн. Розмір неустойки станом на 03.07.2014р. становить 97277,32 долари США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2014р. становить 1151871,35 грн., у тому числі пеня за період з 03.07.2013р. по 03.07.2014р. становить 23580,16 доларів США, що за курсом НБУ становить 279215,24 грн. Відповідач вказує на те, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснений не вірно, оскільки за п.1.3 договору встановлена плата за користування кредитом 11,90% річних на весь строк фактичного користування кредитом. Підвищення процентної ставки до 12,90% річних суперечить п.6.1 договору, оскільки банк не мав права в односторонньому порядку змінювати умови договору. Представник позивача зазначає, що відсоткова ставка за договором була підвищена на 1% відповідно до умов п.8.4, 8.4.1 договору, за яким сторони, за взаємною згодою, домовилися без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору, у випадку невиконання зобов'язань, що передбачені п.5.6, 5.7, 2.2 договору, підвищення відсоткової ставки на 1%. У п. 28 постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Таким чином, можливість підвищення процентної ставки з 04.03.2010р. до 12,90% передбачено умовами договору кредиту і є правомірним. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором від 03.03.2008 року у розмірі 2268483,78 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1170880,95 грн., по відсоткам - 818387,59 грн., по пені - 279215,24 грн., підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають присудженню з відповідача документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 3654 грн.(а.с.4).

Outcome: partial