Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

11.03.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено наступні вимоги: - стягнути з КП «Управління міського господарства» на користь [PERSON] недоплачену (утриману) суму заробітної плати за грудень 2019 року в сумі 4993,46 гривень; - зобов`язати КП «Управління міського господарства» провести [PERSON] перерахунок заробітної плати з вересня 2019 року за професією «машиніст екскаватор» за тяжкі та шкідливі умови із застосуванням коефіцієнту 2,46 згідно умов Галузевої угоди. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі перебували в трудових відносинах, [PERSON] з 02.09.2019 року обіймав посаду машиніста екскаватора автотранспортної дільниці КП «Управління міського господарства», звільнений 04.05.2020 року за угодою сторін. Із заробітної плати позивача за січень 2020 року відповідачем утримано кошти в сумі 4993,46 гривень. При з`ясуванні причин таких дій розрахунково-бухгалтерського відділу роботодавця, позивачу роз`яснено, що проведено утримання зайво виплачених коштів заробітної плати за грудень 2019 року, а саме різниця між плановим та фактично відпрацьованим часом. Допущене безспірне утримання частини коштів із заробітної плати, [PERSON] вважає незаконним, оскільки відповідач порушив конституційне право на оплатність праці, тому, посилаючись на ст. 127 КЗпП України, ст. 1215 ЦК України звернувся до суду. Крім того, за позицією позивача, порушення його трудових прав проявлено також в тому, що при нарахуванні та виплаті заробітної плати не було враховано норми і гарантії, визначені відповідно до положень Галузевої угоди, затвердженої Рішенням Ради Федерації роботодавців житлово-комунального господарства України, зареєстрована Мінсоцполітики України за № 26 від 04.10.2013 року. [PERSON] зазначає, що КП «Управління міського господарства» здійснювалася доплата за класність у розмірі 10 % як водію автотранспортних засобів замість доплат як працівнику за професією «машиніст» за шкідливі та важкі умови праці, розмір якої є більшим. Посилаючись на Порядок застосування норм Галузевої угоди, затвердж. Рішенням Ради Федерації роботодавців ЖКГ України № 07-16 від 01.06.2016 року (зі змінами внесеними згідно Рішення Ради Федерації роботодавців ЖКГ України № 10-16 від 05.10.2016 року), зокрема, на Розділ ІІ «Тарифні ставки (оклади) заробітної плати, галузеві коефіцієнти і порядок їх застосування», - позивач зазначає, що для працівників «водій спецтранспорту» передбачений коефіцієнт співвідношень для машиніста екскаватора ємністю ковшу більше 0,8 куб.м., який складає 2,46. Тобто, розмір посадового окладу позивача, починаючи з вересня 2019 року повинен визначатися шляхом помноження мінімального посадового окладу працівника основної процесії на коефіцієнт у розмірі 2,46. За таких обставин, [PERSON] просить в судовому порядку встановити обов`язок відповідачу провести відповідний перерахунок заробітної плати (а.с. 1-3). Ухвалою суду від 16.03.2020 року за позовною заявою [PERSON] до КМ «Управління міського господарства» відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 24). Відповідачем КП «Управління міського господарства» відзив на позову заяву в порядку та строк, передбачені ст. 278 ЦПК України не подано. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивачем [PERSON] , його представником адвокатом Василенком А.І. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03.03.2020 року, ордера серія ДН № 022261, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю) суду адресовано заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримано, просять ухвали рішення на підставі письмових матеріалів у справі. Представник відповідача КП «Управління міського господарства» Кислий О.О. (уповноважений довіреністю) подав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] перебував в трудових відносинах з КП «Управління міського господарства», з 20.05.2019 року прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів 2 класу, 02.09.2019 року - переведений машиністом екскаватора JCB 455 ZX, 04.05.2020 року - звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (відомості підтверджено копією трудової книжки - а.с. 51-52). З наказу КП «Управління міського господарства» № 04 від 03.01.2020 року вбачається, що у зв`язку зі зменшенням фактичної кількості відпрацьованого часу від планового із заробітної плати машиніста екскаватора автотранспортної дільниці [PERSON] за січень 2020 року утримано заборгованість за грудень 2019 року у розмірі 4993,46 гривень (а.с. 18). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до розрахункового листа за грудень 2019 року [PERSON] (таб. № [NUMBER] ) нараховано заробітну плату в сумі 11422,78 гривень (з урахуванням податку на прибуток, інші утримання в загальній сумі 2343,67 гривень) - а.с. 9, 16. З розрахункового листа за січень 2020 року вбачається, що з посадового окладу [PERSON] (8128,70 гривень) утримано грошову суму в розмірі 4993,26 гривень (а.с. 9). 11.02.2020 року [PERSON] письмово звернувся до КП «Управління міського господарства» із заявою про повернення на розрахунковий рахунок незаконно утримані (стягнуті) грошові кошти в сумі 4993,26 гривень (а.с. 19). Листом КП «Управління міського господарства» № 62 від 11.02.2020 року до відома позивача за результатами розгляді заяви № 60 від 11.02.2020 року доведено наступне. Так, у зв`язку із закінченням року, скороченими термінами фінансування у грудні 2019 року документальне закриття планової заробітної плати за місяць було проведено 15 числа; згідно достроково наданого табелю використання робочого часу за грудень 2019 року планувалося відпрацювання 153 годин, в тому числі 8 годин ремонту, 20 нічних годин; загальна сума нарахування за грудень 2019 року по плановому відпрацюванню становить 11422,78 гривень; згідно уточнюючого (виправного) табелю обліку використання робочого часу датований 03.01.2020 року позивачем фактично було відпрацьовано 150 годин з яких 117 годин ремонту, відсутні нічні години; загальна сума нарахування за фактично відпрацьований час у грудні 2019 року становить 6429,52 гривень; згідно зі статтею 127 КЗпП України із заробітної плати за січень 2020 року було проведено відрахування зайво сплаченої суми у розмірі 4993,26 гривень, повернення коштів не буде проводитися (а.с. 11). Згідно з частиною першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з КП «Управління міського господарства» утриману (відраховану) частину заробітної плати, - суд зазначає наступне. Відрахування (утримання, стягнення) - це та частина нарахованої працівникові відповідно до штатного розкладу та встановлених норм заробітної плати, яка йому не видається, а утримується роботодавцем, який потім розпоряджається цими грошовими коштами відповідно до законодавства. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 127 КЗпП України, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Суд зазначає, що видами таких відрахувань: - утримання на користь держави (податки з доходів фізичних осіб, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, обов`язкове страхування на випадок безробіття тощо); утримання, що проводяться з метою забезпечення виконання зобов`язань перед третіми особами (аліменти та інші виплати за виконавчими документами); відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють. З матеріалів справи вбачається, що КП «Управління міського господарства» проведено утримання із заробітної плати [PERSON] за січень 2020 року суму коштів 4993,26 гривень як зайво сплачену за грудень 2019 року. В обґрунтування правомірності таких дій, відповідачем зазначається, що таке утримання здійснено безспірно оскільки є різницею між плановим та фактично відпрацьованим робочим часом. Так, відповідно до витягу з Табелю (планового) КП «Управління міського господарства» обліку використання робочого часу за грудень 2019 року № 1-таб від 15.12.2019 року (умовні позначення згідно наказу Державного комітету статистики України № 489 від 05.12.2008 року «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці») - [PERSON] проставлено: 153 робочі години, з них: відрядження - 0, нічних - 20, ремонт - 8 (а.с. 15). Відповідно до Табелю (виправного) КП «Управління міського господарства» обліку використання робочого часу за грудень 2019 року № 1-таб від 31.12.2019 року - [PERSON] за звітний період з 01.12.2019 - 31.12.2019 рр. проставлено: 150 робочих годин, з них відрядження - 0, нічних - , ремонт - [NUMBER] (а.с. 17). З наказу КП «Управління міського господарства» № 04 від 03.01.2020 року вбачається, що підставою для утримання із заробітної плати машиніста екскаватора автотранспортної дільниці [PERSON] за січень 2020 року грошової суми 4993,46 гривень (заборгованість за грудень 2019 року) зазначено табель обліку використання робочого часу (виправний) від 03.01.2020 року. Суд звертає увагу, що до матеріалів справи долучено лише Табель (виправний) обліку використання робочого часу за грудень 2019 року з номером та датою заповнення документа, відповідно, - № 1-таб від 31.12.2019 року. В пункті 2 наказу КП «Управління міського господарства» № 04 від 03.01.2020 року зазначено, що відділу бухгалтерського обліку слід провести утримання згідно зі ст. 27 КЗпП України, для відрахування зайво виплачених сум згода працівника не потрібна, його заперечення також не можуть перешкоджати відрахуванню (а.с. 18). Статтею 127 КЗпП України передбачено обмеження відрахувань із заробітної плати. Так, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, де вони працюють, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника підприємства або уповноваженого ним органу: - для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; - для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; - для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; - на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування; - при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; - при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації. Такий перелік є вичерпним. КП «Управління міського господарства» проведено утримання із заробітної плати [PERSON] заборгованості, яка виникла як різниця між плановим та фактично відпрацьованим робочим часом. Суд акцентує увагу, що заробітна плата, виплачена працівнику роботодавцем добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку працівника, поверненню не підлягає. Згідно з п. п. 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 року № 13 до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, помилки через збої у бухгалтерській програмі тощо). Тоді як помилки, не пов`язані з обчисленнями (тобто помилки, обумовлені неправильним застосуванням нормативно-правових актів, а також колективного договору), не вважаються лічильними. Тобто розрахунок заробітної плати з помилками, які зводяться до неправильного застосування відсотка при обчисленні надбавки чи помилкова виплата премії - це все нелічильні помилки. Жодних доводів, пояснень що нарахування заробітної плати [PERSON] за грудень 2019 року було проведено з допущенням лічильних помилок - відповідачем КП «Управління міського господарства» під час розгляду справи надано не було. За таких обставин, суд зазначає, що у відповідача (роботодавця) були відсутні підстави для здійснення відрахування із заробітної плати позивача (працівника) в спосіб видачі відповідного наказу з метою повернення сум, зайво виплачених, як встановлено судом, не внаслідок лічильних помилок. Суд зазначає, що в даному випадку після встановлення факту переплати заробітної плати (різниця між плановим та фактично відпрацьованим робочим часом), яка стала результатом не лічильної помилки, відповідач КП «Управління міського господарства» мав право на відшкодування таких коштів шляхом: 1) добровільного внесення позивачем зайво отриманої грошової суми до каси підприємства або надання згоди на її утримання із його заробітної плати, про що подано відповідну заяву; 2) утримання з особи із вини якого сталася переплата (зокрема, працівник відділу кадрів, який помилився при заповненні табелю обліку робочого часу). [PERSON] , позиваючись до суду зазначає, що згоди на утримання з його заробітної плати коштів на погашення виставленої КП «Управління міського господарства» заборгованості не надав, більш того ґрунтує свою позицію, що відповідачем було вірно проведено нарахування заробітної плати за грудень 2019 року згідно відпрацьованих годин за графіком виходу (обліку робочого часу). Таким чином, у випадку, що розглядається утримання заборгованості (надмірно виплачених грошових сум як різниця між плановим та фактично відпрацьованим робочим часом) із заробітної плати є спірним. Суд зазначає, що за відсутності згоди працівника, роботодавець мав би звернутися з вимогами до працівника про повернення зайво отриманих коштів згідно з правилами ч. 3 ст. 233 КЗпП України, та в судовому порядку підлягав розгляд спірних відносин щодо виникнення права на відрахування відповідних сум. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав [PERSON] , посилання позивача в цій частині позову є достатньо обґрунтованими та підставними, при цьому відповідачем КП «Управління міського господарство» не надано доводів (заперечень проти позову), з підтвердженням належними доказами щодо правомірності проведеного відрахування (стягнення) частини грошових коштів із заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. З урахуванням телеологічного (цільового), логічного і системного застосування положень статей 15, 16, 20 ЦК України, 127 КЗпП України, - суд вважає, що наявні законі підстави для захисту прав позивача в спосіб присудження до стягнення з відповідача безпідставно утриманих грошових коштів із заробітної плати в сумі 4993,46 гривень. Ухвалюючи таке рішення, суд зазначає, що до спірних правовідносин сторін не підлягає застосуванню правова норма статті 1215 ЦК України, на яку в позовній заяві посилається [PERSON] . Так, відповідно до ч. 1 статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно норм статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тобто, для врегулювання трудових відносин, норми ЦК України можуть застосовуватися в субсидіарному порядку, тобто до трудових відносин, які не врегульовані трудовим законодавством. В даному випадку, спірні відносини сторін регулюються нормами трудового законодавства, а саме ст. 127 КЗпП України. Оскільки до спірних відносин не можуть застосовуватися норми ст. ст. 1212, 1215 ЦК України суд, при ухваленні рішення про стягнення з КП «Управління міського господарства» на користь [PERSON] грошової суми, утриманої із заробітної плати не надає оцінку добросовісності (підставності) на отримання позивачем спірних коштів в контексті перевірки вірності нарахувань за Табелями «планового» та «виправного» обліку використання робочого часу за грудень 2019 року. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині зобов`язання КП «Управління міського господарства» провести перерахунок заробітної плати з вересня 2019 року за професією «машиніст екскаватора» за тяжкі та шкідливі умови із застосуванням коефіцієнту 2,46 згідно до умов Галузевої угоди, - суд зазначає наступне. Згідно наказу КП «Управління міського господарства» № 235 від 30.08.2019 року [PERSON] , водій автотранспортних засобів 2 класу з 02.09.2019 року переведений машиністом екскаватора JCB 455 ZX (підрозділ автотранспортна дільниця) з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 12). Згідно витягу зі штатного розкладу КП «Управління міського господарства» № 3 від 01.12.2019 року посадовий оклад (тарифна ставка) машиніста екскаватора (JCB 4СХ, JCB 1СХ, JCB 455 ZX, JCB JS175W) автотранспортної дільниці складає 56,06 гривень (а.с. 14). Листом КП «Управління міського господарства» № 99 від 26.02.2020 року [PERSON] надано інформацію стосовно нарахувань та виплат за листопад 2019 року: всього нарахована заробітна плата 10178,72 гривень, з них відпрацьовано 121 година, згідно табеля відпрацьованого часу, за які було нараховані 6477,13 гривень, також були відпрацьовані 44 години ремонту, за які було нараховано - 1578,06 гривень, надана надбавка за класність водія у розмірі 647,71 гривень, відпрацьовано 20 годин нічних - 371,71 гривень, премія - 1101,11 гривень; з даної суми утриманий прибутковий податок 18 % - 1832,17 гривень, військовий збір - 1,5 % - 152,68 гривень, профспілкові внески 1 % - 101,79 гривень, перерахований аванс на картковий рахунок 25.10.2019 року - 3000,00 гривень, перерахована заробітна плата 08.11.2019 року - 5092,08 гривень (а.с. 20). В листі КП «Управління міського господарства» № 62 від 11.02.2020 року зазначається, що бухгалтером розрахункового відділу помилково протягом п`яти місяців проводилося нарахування та виплата [PERSON] 10 % за класність від тарифної ставки, що повинно бути припинено з 02.09.2019 року після переведення на посаду машиніста екскаватора; розмір зайво отриманих сум - 3775,70 гривень, а саме: вересень 2019 року - 899,30 гривень, жовтень 2019 року - 883,25 гривень, листопад 2019 року -647,71 гривень, грудень 2019 року - 812,87 гривень, січень 2020 року - 532,57 гривень (а.с. 11). За позицією [PERSON] при нарахуванні та виплаті заробітної плати, починаючи з вересня 2019 року до звільнення 04.05.2020 року не було враховано норми і гарантії, визначені Галузевою угодою Федерації роботодавців ЖКГ України, яка зареєстрована Мінсоцполітики України за № 26 від 04.10.2013 року (мінімальний посадовий оклад працівника основної професії помножений на коефіцієнт у розмірі 2,46). Розрахунок недонарахованої та невиплаченої, за переконанням позивача, заробітної плати до позовної заяви не долучено. Згідно ч. 2 ст. 97 КЗпП України, статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України "Про колективні договори і угоди" угода укладається на національному, галузевому, територіальному рівнях на двосторонній або тристоронній основі. Сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог. Згідно ст. 4 Закону України "Про соціальний діалог в Україні" соціальний діалог здійснюється на національному, галузевому, територіальному та локальному рівнях на тристоронній або двосторонній основі. До сторін соціального діалогу належать: на галузевому рівні - профспілкова сторона, суб`єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об`єднання, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона роботодавців, суб`єктами якої є всеукраїнські об`єднання організацій роботодавців, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона органів виконавчої влади, суб`єктами якої є відповідні центральні органи виконавчої влади. При цьому, стаття 9 Закону України № 3356-XII від 01.07.1993 року визначає обов`язковість умов галузевої угоди для всіх суб`єктів, які перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду, а не виключно для підписантів угоди, незалежно від того, є угода двосторонньою чи тристоронньою. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позов в частині вимог щодо зобов`язання КП «Управління міського господарства» провести перерахунок заробітної плати з вересня 2019 року за професією «машиніст екскаватора» із застосуванням співвідношення мінімального посадового окладу на коефіцієнт 2,46, посилається на положення Галузевої угоди в сфері житлово-комунального господарства укладена Федерацією роботодавців ЖКГ України, зареєстрована Мінсоцполітики України за № 26 від 04.10.2013 року. При цьому, позивач здійснює відсильне посилання на Порядок застосування норм цієї Галузевої угоди, затвердж. Рішенням Ради Федерації роботодавців ЖКГ № 07-16 від 01.06.2016 р.), а саме згідно Розділу ІІ Тарифні ставки (оклади) заробітної плати, галузеві коефіцієнти і порядок їх застосування передбачені коефіцієнти для працівників «водій спецтранспорту», де потрібно розуміти працівників за професіями «водій автотранспортних засобів», «тракторист», «машиніст» різних спеціалізацій (екскаватор, підйомник тощо); п. 1.6 Розділу ІІ встановлено коефіцієнти для машиністу екскаватора ємністю ковшу більше 0,8 куб. м. - 2,46 (а.с. 4-6). Саме такий коефіцієнт, який розцінюється позивачем одночасно і як «доплата за шкідливі та важкі умови праці» підлягав нарахуванню на його заробітну плату, починаючи з вересня 2019 року. Суд звертає увагу, що трудові відносини сторін датуються з 02.09.2019 року по 04.05.2020 року (виконання [PERSON] посадових обов`язків машиніста-екскаватора автозаправної дільниці КП «Управління міського господарства»). Відповідно до п. 1.8. Галузевої угоди (зареєстрована за № 26 від 04.10.2013 р.) між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013 - 2015 роки - угода продовжує діяти до підписання нової Галузевої угоди, в тому числі у разі зміни найменування Сторін, якщо вони стали правонаступниками. Між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України укладено Галузеву угоду на 2017 - 2018 року, яка була зареєстрована Міністерством соціальної політики за № 7 від 31.01.2017 року (а.с. 53-54). Зміни і доповнення до Галузевої угоди ЖКГ на 2017-2018 роки, зареєстровані Мінсоцполітики 19.10.18 р. № 5, 04.12.18 р. № 26. Згідно Додатку 2 до Галузевої угоди на 2017-2018 роки визначено коефіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника за видами робіт та окремими професіями, зокрема, водії автотранспортних засобів, в тому числі водії спецтранспорту - 1,52 (а.с. 55-56). Додатком 6 до Галузевої угоди на 2017-2018 роки визначено Перелік та розмір доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів, зокрема, за роботу у важких і шкідливих умовах праці - 4,8 та 12 відсотків (а.с. 57). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, з дотриманням цієї норми процесуального законодавства, з огляду на вищевказану оцінку правового обґрунтування розглядуваної частини позовної заяви, приходить до переконання, що позивач [PERSON] не чітко визначився з вимогами (зазначає про порушення роботодавцем права на нарахування коефіцієнту співвідношень мінімальної тарифної ставки одночасно визначаючи це як доплату за шкідливі та важкі умови праці, що є різними поняттями), ґрунтує позов на застосуванні Галузевої угоди, яка не діяла на час спірних відносин. Крім того, згідно статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). До матеріалів справи не долучено Колективного договору «Управління міського господарства». Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд обмежений надати оцінку чи встановлено відповідачем мінімальні обов`язкові гарантії в оплаті праці в контексті перевірки порушення прав позивача на отримання заробітної плати з нарахуванням співвідношення заявленого позивачем коефіцієнту (2,46) до мінімального місячного посадового окладу (тарифної ставки робітника). За таких обставин, в цій частині позову слід відмовити. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Спірні відносини сторін стосуються стягнення заробітної плати, тому позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 року. Судовий збір в сумі 840,80 гривень (п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI) пропорційно розміру задоволених вимог (задоволено одну майнову вимогу з заявленої одночасно з немайновою) підлягає стягненню в дохід держави з відповідача КП «Управління міського господарства», що узгоджується з ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Крім того, позивачем [PERSON] заявлено вимоги відшкодування витрат на правову допомогу згідно укладеного договору з адвокатом Василенком А.І. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 72/1010/16-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження підставності вимог про відшкодування правових витрат надано такі документальні матеріали: - договір про надання правничої допомоги від 03.03.2020 року, укладений з адвокатом Василенком А.І. (а.с. 27); Акт прийому-передачі послуг за вказаним договором (адвокат Василенко А.І. надав наступні послуги: консультація - 300,00 гривень, вивчення наданих документів - 300,00 гривень, складання позовної заяви - 1500,00 гривень, участь в судовому засіданні - 3000,00 гривень (а.с. 8), квитанція до прибуткового касового ордера № 2 від 03.03.2020 року про сплату відповідачем за послуги адвоката грошової суми 5100,00 гривень (а.с. 21). Суд, надаючи оцінку вказаним доказам, - приходить до наступних висновків. Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витрачених адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Суд, враховуючи викладене, беручи до уваги зміст та підстави позову, часткове задоволення позовних вимог за результатами розгляду справи, строк розгляду справи, процесуальну поведінку представника позивача під час судового провадження (особистої участі в судових засіданнях не приймав), ставлення до виконання процесуальних обов`язків, обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, - вважає, що з КП «Управління міського господарства» підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 гривень (з розрахунку: правова консультація - 100,00 гривень, ознайомлення з документами - 100,00 гривень, складання позовної заяви - 800,00 гривень). В іншій частині понесення судових витрат у вигляді правничої допомоги слід відмовити. Таке присудження витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, буде відповідати принципу співмірності послуг адвоката з позицій його досвіду, об`ємності виконаної роботи, часу об`єктивно потрібного для надання позивачу послуг юридичного супроводження справи. На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 127 КЗпП України, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial