Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 30896,41 грн. матеріальної шкоди та 60000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що шкода заподіяна неправомірними діями [PERSON], який, керуючи забезпеченим транспортним засобом, допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, несла витрати на лікування, а також зазнала моральних страждань. В ході судового розгляду судом залучено до участі в справі як співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" (далі ТзДВ "СК "Кредо"). У жовтні 2014 року позивачка, у зв'язку з добровільним відшкодуванням їй ТзДВ "СК "Кредо" матеріальної шкоди в повному обсязі та частковим відшкодуванням моральної шкоди, зменшила позовні вимоги, просила суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 55000 грн. Представник позивачки в судовому засіданні вимогу про стягнення з відповідача моральної шкодив сумі 55000 грн. підтримав, суду пояснив, що 19 листопада 2013 року, близько 18 год. 30 хв., на перехресті доріг Бучач-Чортків-Товсте, в с.Трибухівці Бучацького району, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку, закритого перелому правих стегнової та малогомілкової кісток, закритих переломів правих сідничної та лонної кісток, закритого перелому 12 правого ребра, вивиху куприка та закритих переломів лівих поперечних відростків 4,5 поперекових хребців і крижової кістки, перелому кісток носа, шість "забійно-рваних" ран на обличчі (на чолі, спинці носа та в ділянці зовнішнього кута правого ока), множинних саден на чолі, в правій скроневій ділянці та на ногах, садна в лівій поперековій ділянці, що поширюється на ліву сідницю, двох синців на обличчі та синця в лівій завушній ділянці. В період з 19 листопада 2013 року по 21 листопада 2013 року позивачка знаходилася на стаціонароному лікуванні в Бучацькій ЦКРЛ, а з 21 листопада по 10 грудня 2013 року в ортопедо-травматологічному відділенні комунального закладу Тернопільської обласної ради "Тернопільська університетська лікарня". Загальна вартість лікування позивачки склала 30896,41 грн. ТзДВ "СК "Кредо" добровільно відшкодувало позивачці матеріальну шкоду (вартість лікування) в повному обсязі та частково моральну шкоду - в сумі 5000 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона терпіла фізичну біль, тривалий час перебувала на лікуванні, був порушений звичний ритм її життя, погіршився її психічний стан, по даний час вона знаходиться в стані депресії, порушився її сон, вона втратила душевний спокій, поїздки у транспорті та знаходження на дорозі викликають у неї страх, вона несе моральні страждання внаслідок отриманих травм, для відновлення справедливості змушена звертатися за захистом до суду. Завдану моральну шкоду, яку слід стягнути з відповідача [PERSON], позивачка оцінює у 55000 грн. Відповідно до листків непрацездатності позивачка до цих пір знаходиться на амбулаторному лікуванні за місцем проживання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак його представник [PERSON] надіслав до суду письмове заперечення проти позову, в якому вказав, що відповідач категорично не згідний з розміром моральної шкоди, вважає його значно завищеним, таким, що явно не відповідає ступеню фізичних та душевних страждань. Відповідач вважає, що позивачкою не надано жодних доказів в обгрунтування завдання їй моральної шкоди, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд встановив обставини, які визнаються сторонами і не підлягають доказуванню, а саме: 19 листопада 2013 року, близько 18 год. 30 хв., [PERSON], керуючи технічно справим автомобілем марки "Фольксваген Транспортер Т-4", державний номерний знак [NUMBER], рухався по автодорозі з м.Чорткова в сторону м.Бучач Тернопільської області. У с.Трибухівці Бучацького району, проїжджаючи перехрестя нерівнозначних доріг із другорядною дорогою сполученням Пишківці-Ріпинці Бучацького району, в порушення вимог дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", не вибрав безпечної швидкості руху, оскільки рухався із швидкістю 83,5 км/год., чим перевищив максимальну швидкість на 33,5 км/год., проявив неуважність та не стежив за дорожньою обстановкою, в зв'язку з чим невчасно зреагував на її зміну, в результаті чого вчинив наїзд на пішохода [PERSON]; Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку, закритого перелому правих стегнової та малогомілкової кісток, закритих переломів правих сідничної та лонної кісток, закритого перелому 12 правого ребра, вивиху куприка та закритих переломів лівих поперечних відростків 4,5 поперекових хребців і крижової кістки, перелому кісток носа, шість "забійно-рваних" ран на обличчі (на чолі, спинці носа та в ділянці зовнішнього кута правого ока), множинних саден на чолі, в правій скроневій ділянці та на ногах, садна в лівій поперековій ділянці, що поширюється на ліву сідницю, двох синців на обличчі та синця в лівій завушній ділянці; Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2014 року [PERSON] засуджений за ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк один рік 6 місяців. Відповідно до п."в" ст.1 та ст.14 Закону України від 08 квітня 2014 року "Про амністію у 2014 році" [PERSON] звільнено від відбування основного та додаткового покарання. Окрім того, судом встановлено ту обставину, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці завдано моральну шкоду, адже вона терпіла фізичну біль, тривалий час перебувала на лікуванні, був порушений звичний ритм її життя, погіршився її психічний стан, по даний час вона знаходиться в стані депресії, порушився її сон, вона втратила душевний спокій, поїздки у транспорті та знаходження на дорозі викликають у неї страх, вона несе моральні страждання внаслідок отриманих травм, для відновлення справедливості змушена звертатися за захистом до суду. Позивачка до цих пір знаходиться на амбулаторному лікуванні за місцем проживання. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи характер правопорушення, чисельність тілесних ушкоджень, які супроводжувались клінічними проявами шоку тяжкого ступеня і за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких, глибину фізичних та душевних страждань в результаті того, що потерпіла терпіла фізичну біль, перенесла кілька операцій, знаходилася на довготривалому лікуванні і по теперішній час не відновила стан здоров'я, який мала до дорожньо-транспортної пригоди, погіршення здібностей потерпілої та позбавлення її можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд дійшов висновку про те, що позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 55000 грн. слід задовольнити. Підстав для скасування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на автомобіль відповідача, застосованих ухвалою суду від 01.07.2014 року, суд не вбачає.

Outcome: approved