Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

ПАТ КБ"Приват Банк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON], в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "КБ "Приват Банк"" заборгованість по кредитному договору № DNH4KS60940052 у розмірі 43 422, 19 грн.; - стягнути солідарно з ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість по кредитному договору № DNH4KS60940052 у розмірі 200 грн.; - стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 436, 22 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21.09.2005 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № DNH4KS60940052, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 509, 76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25, 08 % річних. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов кредитного договору № DNH4KS60940052 від 21.09.2005 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 19.07.2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 43 622, 19 грн., а саме: 2 378, 68 грн. - заборгованість за кредитом; 12 809, 21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 25 880, 86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 053, 44 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі міста Харкова" укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. У судовому засіданні 25.11.2014 року представник позивача Катеринюк В.В. позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання 27.11.2014 року представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач - ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова у судове засідання представника не направив. До матеріалів справи від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, також відповідач зазначив, що проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] надав заперечення на позовну заяву, в яких, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду, просить в задоволенні позову відмовити. Зокрема, у запереченнях зазначає, що дійсно 21.09.2005 року він підписав заяву позичальника № DNH4KS60940052 та віддав підписаний екземпляр співробітнику банку, однак кредиту не отримував, товар, на придбання якого було складено заяву позичальника, відповідач також не отримував. Крім того, строк виконання зобов'язання за кредитним договором № DNH4KS60940052 сплив 21.09.2006; пред'явивши позов у 2013 році, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Додатково відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. У судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] вимоги заперечень на позовну заяву підтримали у повному обсязі, просять з зазначених підстав в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 21.09.2005 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № DNH4KS60940052, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 509, 76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21.09.2006 року. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 19.07.2013 року склалась заборгованість: 2 378, 68 грн. - заборгованість за кредитом; 12 809, 21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору позивачем на підставі розділу 4 кредитного договору нараховано штрафні санкції, а саме: 25 880, 86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 053, 44 грн. - штраф (процентна складова). При цьому суд зазначає, що посилання відповідача на неотримання ним кредиту, а тому і відсутність обов'язку щодо повернення таких коштів, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У заяві на отримання кредиту вказано, що боржник ознайомився та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, своїм підписом підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування. При цьому, згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. З даним пунктом умов відповідач погодився, про що свідчить його підпис на заяві та вказаний пункт недійсним не визнано. У договорі № DNH4KS60940052 строк виконання зобов'язання щодо повернення кредитних коштів визначено до 21.09.2006 року. Таким чином, 22.09.2006 року у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору. Проте, як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось лише 10.10.2013 року. У відповідності до приписів ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed