Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

20.09.2021 року позивач звернулася до суду та, уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 1999 року народження, в зв`язку з продовженням навчання у розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання. А також просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2005 року народження, в розмірі 1/3 частини від всіх його видів доходу але, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1998 року з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. В 2021 році шлюб між ними було розірвано. Мають двох спільних синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Старшому сину [INFO] виповнилось вісімнадцять років і він продовжує навчання у вищому навчальному закладі. [PERSON] навчається на денній формі навчання, бюджетної основи фінансування, стипендії не отримує, а тому не має можливості повністю забезпечити свої потреби в навчанні. Молодший син [PERSON] , 2005 року народження, проживає разом з матір`ю, та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач працює в ПП «Меблева фабрика "Мірт"», має стабільний регулярний заробіток, а тому позивач вважає, що він має можливість надавати допомогу на утримання своїх дітей. За захистом своїх прав змушена була звернутись до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що він надає матеріальну допомогу на утримання двох синів добровільно, надав роздруківку на підтвердження грошових переказів. Тому просив суд відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. ). Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9,10). Сини [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 1999 року народження, згідно довідки КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськжитлосервіс" від 20.08.2021 року зареєстровані з матір`ю, позивачем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та перебувають на утриманні матері (а.с. 11). [INFO] син [PERSON] досяг повноліття, але продовжив навчання на денній, бюджетній формі навчання факультету комп`ютерно-інтегрованих технологій, мехатроніки і робототехніки Державного університету "Житомирська політехніка". Термін навчання з 01.09.2021 року до 31.12.2022 року (а.с. 12). Згідно довідки ПП "Меблева фабрика "Мірт" відповідач [PERSON] , працює на фірмі з 23.04.2021 року та займає посаду головного технолога. Середній дохід в місяць складає 9500 грн. (а.с. 13). Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Ч.1 ст.200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Оскільки син [PERSON] продовжує навчання, йому ще не виповнилось 23 років, він потребує матеріальної допомоги, так як навчається на денній формі навчання та позбавлений можливості працювати повний робочий день, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує щомісячно заробітну плату, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, сина, які навчаються на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Також згідно вимог ст. 180 СК України [PERSON] , як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач є працевлаштований, має стабільний, регулярний дохід, відповідно до вимог ст. 183 СК України позивач визначила розмір аліментів у частці від заробітку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2021 року - 1921 грн., з 01.07.2021 року - 2013 грн., з 01.12.2021 року - 2100 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2021 року - 2395 грн., з 01.07.2021 року - 2510 грн., з 01.12.2021 року - 2618 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має (відомостей на спростування не надав), надає допомогу в добровільному порядку (про що надав виписки по квитанціях), а тому має можливість надавати допомогу на утримання дітей. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення мінімальних життєвих потреб повнолітньої дитини, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх частково в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, на утримання сина [PERSON] , 1999 року народження, та 1/4 частину на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 1/4 частину та на утримання [PERSON] 1/3 частину аліментів від заробітку. Таких висновків дійшов суд, зваживши розмір доходу відповідача, факт надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей та вважаючи, що такий розмір аліментів буде відповідати як інтересам позивача, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Також безпідставними є посилання позивача на мінімальний рекомендований розмір аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину, оскільки дана норма закону визначена для стягнення аліментів щодо неповнолітніх дітей, а син [PERSON] вже досяг повноліття і не має правового статусу дитини. Відтак встановлені підстави для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 20.09.2021 року. Рішення у межах суми платежу за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial