Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 7 206, 68 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 12.07.2018 по вул. Милославській в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та «Ravon R2» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.08.2018 подія сталася з вини відповідача. Автомобіль «Ravon R2» отримав механічні пошкодження в наслідок зазначеної ДТП. Вказаний транспортний засіб був застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 04.04.2018. Згідно з цим договором ПрАТ «СК «ВУСО» брав на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. На виконання умов договору страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 7 206 грн. На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1194 ЦК України ПрАТ «СК «ВУСО» набув право вимоги до винної в ДТП особи, а саме до [PERSON] . При цьому, 11.07.2019 між ПрАТ «ВУСО» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до якого товариство відступило позивачу право вимоги відшкодування регресу збитків, зокрема, й за полісом, укладеним з відповідачем. На підставі зазначеного позивач звертається до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києві від 11.11.2020 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 12.07.2018 по вул. Милославській в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та «Ravon R2» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.08.2018 подія сталася з вини відповідача, якого притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок зазначеного ДТП транспортний засіб «Ravon R2» д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження. На момент ДТП транспортний засіб «Ravon R2» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 04.04.2018 №51222687-02-10-01. Згідно з цим договором ПрАТ «СК «ВУСО» брав на себе зобов`язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 16.07.2018 до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування звернулась потерпіла особа. Розмір страхового відшкодування, відповідно до умов Договору страхування був визначений ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі рахунку ТОВ «ТСМ ІНТЕР-АВТО» № 572 від 20.07.2018. На підставі страхового акту, виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 7 206, 68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16962 від 30.07.2018. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. 11.07.2019 між ПрАТ «ВУСО» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до якого товариство відступило позивачу право вимоги відшкодування регресу збитків, зокрема, й до відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на вказане позивач є правонаступником ПрАТ «ВУСО» в зазначених зобов`язаннях та набув право вимоги до відповідача. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. . Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 7 206, 68 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 768, 4 грн. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 30.01.2019, свідоцтво та посвідчення адвоката Самойленка П.М., Додаткову угоду №201 до договору про надання правової допомоги, акт здачі-приймання робіт, згідно з яким адвокатом витрачено 11 годин, вартість послуг склала 3 800 грн., з яких: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі (4 год) вартістю 500 грн., написання позовної заяви (5 год) вартістю 1 000 грн., підготовка процесуальних документів (2 год) вартістю 800 грн., супровід та контроль справи вартістю 1 500 грн. Також надано платіжне доручення по сплаті 3 800 грн. Стороною відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів на спростування поданих позивачем доказів та викладених останнім обставин. Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача користь позивача суму витрат в загальному розмірі 3 800 грн.

Outcome: approved