Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В березні 2012 року позивачі [PERSON], [PERSON]. звернулись до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (надалі - ПАТ «Сведбанк»), уточнивши вимоги просили змінити п.1.1. Кредитного договору на видачу ПАТ "Сведбанк" [PERSON] грошових коштів в сумі 202000 (двісті дві тисячі) гривень зі сплатою 11,9 річних строком до 17.12.2037 р., визнати недійсним п.1.3, п.З.2.,п.10,13 Кредитного договору та п.1 Договору поруки в частині сплати, визнати недійсним вимогу відповідача від 13.11.2008 року про сплату повному обсязі суми кредиту та відсотків за користування кредитом до 10.12.2008 року. На підтвердження позовних вимог, позивачі вказали, що 18 грудня 2007 року ВАТ «Сведбанк», який в подальшому перейменовано в ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №0307/1207/71-619, відповідно до якого ПАТ "Сведбанк" надав [PERSON] грошові кошти в сумі 40000,00 (сорок тисяч) доларів США зі сплатою 11,9% річних строком до 17.12.2037 р. Також 18 грудня 2007 року ПАТ "Сведбанк" уклав з [PERSON] договір поруки № 0307/1207/71-619-Р-1. Відповідно п.1 та п.2 Договору поруки [PERSON] зобов'язувався відповідати за виконанням [PERSON] Кредитного договору та відповідно ніс солідарну відповідальність за його невиконання. Відповідач ПАТ "Сведбанк" в порушення матеріального права ст.ст.192, 532 ЦК України, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч. 1 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», не маючи ліцензії на здійснення валютних операцій 18.12.2007 року видав [PERSON] кредит у валюті в розмірі 40 тис. доларів США. Наданий відповідачем дозвіл НБУ за № 38-2 від 22.06.2009 року ПАТ "Сведбанк" на право здійснення валютних операцій не може бути прийнятий де уваги, так як Кредитний договір надавався 18.12.2007 року, крім того необхідна генеральна ліцензія, яку відповідач отримав від НБУ 07.10.2011 року. Згідно курсу валют по Національному банку України на 18.12.2007 року, курс долара по відношенню до гривні становив 5.05 грн. На підставі чого ПАТ "Сведбанк" фактично видав кредит у розмірі 20 2000 грн. (40 тис. дол. Х 5.05 грн.). Таким чином просить суд змінити п.1.1. Кредитного договору на видачу ПАТ "Сведбанк" [PERSON] грошових коштів в сумі 20 2000 гривень зі сплатою 11,9% річних строком до 17.12.2037 р. Відповідач ПАТ "Сведбанк" під час укладення Кредитного договору нечітко та незрозуміло повідомив позивачів про тип відсоткової ставки. Так у п.1.3 Кредитного договору зазначено, що Позичальник [PERSON] сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11.9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. А також, що сторони по договору домовились, що розмір визначеної процентної ставки може змінюватись без укладення додаткового правочину в порядку встановленому п.6.1.2 Кредитного договору - істотною зміну обставин, якими сторона керувались при визначені розміру процентної ставки (п.1.3 Договору 11.9%) - зміна економічних умов та вартості ресурсу на ринку позикового капіталу. Позивачі при укладені з відповідачем кредитного договору та договору поруки розуміли 11.9% річних, як процентна ставка за весь строк фактичного користування кредитом. Тобто, [PERSON] повинен був сплатити ПАТ "Сведбанк" за весь період користування кредитом 11.9% від суми отриманого кредиту, що повинно було становити 47 60 дол. США та відповідно за кожен рік сплачувати відповідно по 158 66 дол. США (4760 дол.США : 30 років) , а за кожний місяць - 13.22 дол. США (158. 66 дол. США : 12місяців). Але фактично [PERSON] не усвідомлюючи реальні умови сплати 11.9% річних по Кредитному договору змушений був сплачувати відсотки кожний місяць у розмірі більш як 500 дол. США, а сам щомісячний кредит становив 111 дол.США. А на момент укладення Кредитного договору та договору поруки були до них долучені графік погашення тільки самого кредиту, а погашення відсотків по кредиту не було долучено. В судове засідання представники позивачів не з'явились, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Сведбанк» в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив,у зв'язку з чим суд, дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 18.12.2007 року між ПАТ «Сведбанк», назву змінено на ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0307/1207/71-619 за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 40 000 доларів США на строк до 17.12.2037 року включно на умовах сплати 11,90% річних за користування кредитом (а.с.54-56). Додатком № 1 до кредитного договору, який є невід'ємною його частиною встановлено графік погашення кредиту (а.с.57-59). Згідно з п. 3.1. договору кредиту позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку згідно Додатку №1. Відповідно до п. 3.3, договору кредиту проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником через касу банку на рахунок нарахованих відсотків щомісяця в період з "01" по "10" число включно, за попередній календарний місяць, проценти, нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом сплачуються позичальником одночасно з погашенням кредиту. Пунктом 3.8 Кредитного договору визначено взаємну згоду сторін без укладання будь-якої додаткової угоди на зміну умов договору з відповідною зміною зобов'язань позичальника щодо строку виконання зобов'язань за цим договором та відповідних прав Банку вимагати від позичальника виконання зобов'язань зокрема у випадку невиконання зобов'язань, передбачених п.5.1.7, 5.1.11 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку передбаченому цим пунктом. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов'язань (повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) настає на десятий календарний день з дня отримання повідомлення позичальником. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ПАТ «Сведбанк», назву змінено на ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 18.12.2007 року укладено договір поруки № 0307/1207/71-619-Р-1(а.с.60). Згідно п. 2 Договору поруки, позивач несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов зазначеного кредитного договору усім належним йому майном та грошовими коштами, за п.3 договору поруки відповідальність Позивача за Договором поруки обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов'язанням, нарахованими процентами, комісіями, пенями та іншими платежами, передбаченими основним зобов'язанням. Пунктом 15 Договору поруки, позивач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Кредитного договору та повністю з ними погоджується. Договір поруки підписаний позивачем, позичальником, представником Банку та скріплений печаткою Банку. 01.07.2009 року ВАТ «Сведбанк» на адресу позивачів була направлена вимога - повідомлення про зміну умов кредитного договору та погашення заборгованості по кредиту що станом на 30.10.2008 року становить 40083,28 доларів США яка складається з із заборгованості за кредитом - 38 890,00 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом - 784,28 доларів США, заборгованість за відсотками - 373,56 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 35,44 доларів США. Ухвалою суду від 05 червня 2013 року за клопотанням представника відповідачів було призначено судово-економічну експертизу, яку доручено провести ФОП судовому експерту [PERSON] в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області. 28.10.13 р. від судового експерту [PERSON] до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов висновок судово-економічної експертизи № 23-12 від 28.10.2013р, у відповідності до змісту якого експертом зроблені наступні висновки: По першому питанню: У розрізі наданих на дослідження документів не надається за можливе визначити, чи підтверджується документально станом на 19.09.2011 року заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за відсотками та пені за користування кредитом по кредитному договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року. По другому питанню: У розрізі наданих на дослідження документів не надається за можливе визначити, чи відповідає вимогам чинного законодавства документальне оформлення операцій ПАТ «Сведбанк» з надання кредитів, а саме: повноти та правильності нарахування основної заборгованості, з повноти та правильності нарахування та сплати відсотків за користування кредитом по кредитному договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року. По третьому питанню: У розрізі наданих на дослідження документів не надається за можливе визначити, чи відповідає вимогам чинних нормативних актів документальне оформлення операцій ПАТ «Сведбанк» з надання кредитів, а саме: повноти та правильності нарахування основної заборгованості, з повноти та правильності нарахування та сплати відсотків за користування кредитом по кредитному договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року. По четвертому питанню: У розрізі наданих на дослідження документів встановлено невідповідність умов кредитного договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року ст. 11 закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ (із змінами та доповненнями) та норм п. 3.2, 3.3, 3.4, 3.7 ст. З Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168, щодо надання банками України інформації споживачеві про умови кредитування та вартості фінансових зобов'язань клієнта, що складають сукупну вартість кредиту. При складанні первинних документів - квитанцій - ПАТ «Сведбанк» не дотримано вимоги п. 3.1 кредитного договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року та Додатку № 1 до кредитного договору № 0307/1207/71-619 від 18 грудня 2007 року. По п 'ятому питанню: За умови, якщо у ПАТ «Сведбанк» (правонаступника ВАТ «Сведбанк») станом на 18.12.2007 року (дату складання та підписання кредитного договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року) в наявності є лише банківська ліцензія № 38 від 22.06.2009 року, видана Національним банком України, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «про банки та банківську діяльність» та дозвіл № 38-2 від 22.06.2009 року, виданий Національним банком України, на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «про банки та банківську діяльність», згідно із додатком до цього дозволу, а генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій ПАТ «Сведбанк» Національним банком України не видана, оформлення операцій ПАТ «Сведбанк» з надання кредитів, документальне оформлення кредиту ПАТ «Сведбанк» по кредитному договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року в іноземній валюті не відповідає вимогам норм ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 (із змінами та доповненнями), п. 1.5 ст. 1, п. 5.3 ст. 5 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 року № 275 (із змінами та доповненнями). Згідно із нормами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 (із змінами та доповненнями), п. 1.5 ст. 1, п. 5.3 ст. 5 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 року № 275 (із змінами та доповненнями), за умови, якщо у ПАТ «Сведбанк» (правонаступника ВАТ «Сведбанк») станом на 18.12.2007 року (дату складання та підписання кредитного договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року) генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій ПАТ «Сведбанк» Національним банком України не видана, у ПАТ «Сведбанк» немає підстав для кредитування в іноземній валюті. Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Однак вказана стаття не встановлює сферу обігу національної валюти. При цьому ст.192 ЦК України передбачає, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. В матеріалах справи міститься ліцензія, видана ПАТ "Сведбанк " Національним банком України 22 червня 2009 року за № 38, та відповідний дозвіл №38-2, та додаток до нього від 22 червня 2009 року ПАТ "Сведбанк " на право здійснювати банківські операції з валютними цінностями. При цьому відповідачем не надана інформація про наявність у ПАТ «Сведбанк», станом на 18.12.2007 року генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій ПАТ «Сведбанк». Відповідно до п 1,2 кредитного договору №0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року, кредит банком надається на підставі заяви позичальника. Згідно із наданою на дослідження копією заяви на видачу готівки № 615/1 від 18.12.2007 року, [PERSON] отримано кредитні грошові кошти, згідно із зазначеним кредитним договором в сумі 40 000,00 доларів США, що як вбачається з даної заяви становить 202 000,00 грн. З даної заяви не вбачається в якій саме валюті кошти були отримані позичальником. У кредитному договорі № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року зазначено лише перелік сум, які враховуються при визначені сукупної (загальної) вартості кредиту. У вказаному договорі та додатку до нього не зазначено: перелік, poзмір i базу розрахунку вcix комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням i погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення; розмір інших фінансових зобов'язань споживача (супутні послуги) (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших oci6; обгрунтування вартості супутньої послуги; відомості про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та вci суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням i погашенням; реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує вci майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Таким чином, у ході проведення дослідження встановлено невідповідність умов кредитного договору № 0307/1207/71-619 від 18.12.2007 року ст. 11 закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII (зі та доповненнями) та норм п. 3.3, 3.4, 3.7 ст. 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168, щодо надання банками України інформації споживачеві про умови кредитування та вартості фінансових зобов'язань клієнта, що складають сукупну вартість кредиту. Вказаний висновок є обгрунтованим та достатньо мотивованим, виконаний на підставі відповідних методик, а тому суд приходить до висновку, що він, з точки зору ст.ст. 58 та 59 ЦПК України, є належним та допустимим доказом у справі. Ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами укладених сторонами кредитних договорів, зокрема, є відсоткова ставка та ціна договору. Як убачається з матеріалів справи, висновку експерта, під час укладення кредитного договору відповідач приховав від позивача повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів позивача в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку позивач сплатив би відповідачу, погашаючи кредит у порядку, визначеному Графіком погашення заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.215 кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Підлягають доказуванню обставини, що мають значення для прийняття рішення по справі і стосовно яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що під час укладення кредитного договору відповідач приховав від позивачів повну та об'єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, чим ввів позивачів в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, а тому приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved