Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

24 квітня 2015 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 19 червня 2008 року ПАТ КБ "Приват Банк" (у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено назву із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», - державна реєстрація змін від 17 липня 2009 року номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727)уклало договір кредиту б/н, згідно якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду підписанням заяви разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що складає між нею та позивачем договір. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку, позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту(у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.6.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Позивач свої зобов'язання виконав. Відповідач порушив умови кредитного договору, і станом на 31 березня 2015 року має прострочену заборгованість на загальну суму 24685 грн. 03 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 14295 грн. 39 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 8676 грн. 07 коп.; - заборгованості за пенею та комісією - 300 грн. 00 коп.; - штрафу (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) - 1163 грн. 57 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобов'язань по договору не виконує, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до [ADDRESS], де зареєстровано місце проживання [PERSON] (а.с.14), що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, у відповідності до роз'яснень ВССУ(вих № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч.9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» (а.с.36). Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у зв'язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2008 року ПАТ КБ "Приват Банк" (у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено назву із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», - державна реєстрація змін від 17 липня 2009 року номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727) уклало договір кредиту б/н, згідно якого Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду підписанням заяви разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що складає між нею та позивачем договір. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку, позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту(у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.6.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а.с. 8-13). У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, станом на 31 березня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість на загальну суму 24685 грн. 03 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 14295 грн. 39 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 8676 грн. 07 коп.; - заборгованості за комісією - 300 грн. 00 коп.; - штрафу (фіксована частина) - 250 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) - 1163 грн. 57 коп.(а. с. 4-6) Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "Приват Банк" в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та комісією підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] зобов'язань по договору кредиту не виконує, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані кошти в повному обсязі. Розв'язуючи спір в частині стягнення штрафу, суд виходить з наступного. У відповідності до ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, [ADDRESS] визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Постановою Окружного адміністративного суду м. Київа від 26 січня 2015 року по справі № 826/18327/14, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Як встановлено у судовому засіданні, зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] є [ADDRESS], тобто в населеному пункті, який віднесено згідно розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція (а.с. 14). З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягає. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, у відповідності до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до судових витрат також належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при подачі позовної заяви до суду у сумі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 280 грн 00 коп., що загалом складає 523 грн 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial