Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Городищенської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Мотивували свій позов наступним. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], спадкоємцем якої за заповітом є дочка - позивач [PERSON], яка в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої п'ятої черги за законом є онук - позивач [PERSON], який в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В. з заявою про прийняття спадщини. Проте спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв'язку з цим, позивачі звернулися до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], по ? частині вказаного домоволодіння за кожним позивачем. Ухвалою від 25 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання. Позивачі в підготовче судове засідання не з'явилися, просили справу розглянути без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Городищенської сільської ради Менського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заперечень з приводу позовних вимог суду не надав. За таких обставин, враховуючи наявність достатніх доказів в матеріалах справи, суд приходить до висновку про можливість винесення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні, без участі учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в с. Городище, Менського району, Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Городищенської сільської ради Менського району Чернігівської області, актовий запис № 02 (а.с.7). Із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Городищенської сільської ради Менського району 09 лютого 2005 року слідує, що [PERSON] на випадок смерті зробив розпорядження, що все його майно, що буде належати йому на момент смерті, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. [INFO] в м. Мена померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Менського району Чернігівської області 17 липня 2017 року (а.с.10). Її спадкоємцем п'ятої черги за законом є онук [PERSON], що підтверджується доданими до позовної заяви копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с.11 -12, 15). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 10 за 1991 - 1995 роки, виданої Городищенською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був [PERSON], членами колгоспного двору були: дружина [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір» (а.с.44). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в [ADDRESS] збереглось за [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/2 кожному. Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на належні їм частки (по 1/2) житлового будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з матеріалів спадкової справи № 370/2005, заведеної до майна померлого [PERSON], позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, грошові заощадження, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцеві частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 913/02-31 від 23.04.2018 (а.с.51). Як слідує з матеріалів спадкової справи № 232/2017, заведеної до майна померлої [PERSON], позивач [PERSON] в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцеві частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 140/02-31 від 01.02.2018 (а.с.50). Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], був колгоспним двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 66 від 13.10.2017, виданої КП «Чернігівське МБТІ» слідує, що право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.18). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 27.09.2017 (а.с.19-23). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] має загальну вартість 19503 грн. 00 коп. (а.с.24-43). Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивачів, а саме: визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності, по ? частині кожному, житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], після померлого батька [PERSON] та бабусі [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved