Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

03.06.2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист права споживача. В позові позивач посилалася на те, що 21.02.2013 року між сторонами було укладено договір №008316 фінансового лізингу, предметом якого є трактор МТЗ 82.1.26, йому було роз`яснено, що після сплати 16800 грн. комісії за організаційні заходи йому буде переданий предмет лізингу, прохав визнати п.10.11 ст.10 договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року несправедливими та незаконними, визнати дії відповідача, що виразилися в односторонньому розірванні договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року неправомірними та зобов`язати відповідача повернути йому грошові кошти у сумі 16800 грн. 14.06.2013 року до суду звернувся позивач з уточненою позовною заявою, в якій посилався на те, що 21.02.2013 року між сторонами було укладено договір №008316 фінансового лізингу, предметом якого є трактор МТЗ 82.1.26, йому було роз`яснено, що після сплати 16800 грн. комісії за організаційні заходи йому буде переданий предмет лізингу, так як предмет лізингу йому переданий не був, крім того, він вияснив, що трактор, який намагався йому продати відповідач не влаштовує його, так як витрачає більше палива, тоді як йому був потрібен трактор МТЗ 80.1.26, а тому вважає умови договору неприйнятними, вважає, що відповідач не надав йому повну, достовірну та доступну інформацію, 02.04.2013 року він надіслав відповідачу заяву, в якій зазначив, що умови договору для нього є неприйнятними, прохав за взаємною згодою анулювати договір та повернути йому сплачені кошти в сумі 16800 грн., на що отримав відповідь про відмову в поверненні коштів, вважає, що дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору є неправомірними, а договір незаконним, укладеним з порушенням вимог розумності та справедливості з посиланням на те, що відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" п.4) передбачено, що несправедливими є умова договору про надання можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, посилаючись на ст.700 ЦК України, яка вказує, що якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, прохав визнати п.10.11 ст.10 договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року несправедливими та незаконними, визнати дії відповідача, що виразилися в односторонньому розірванні договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року неправомірними та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 16800 грн. 09.10.2013 року до суду звернувся відповідач з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. 09.10.2013 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на позов, в яких посилався на те, що позивачу була надана повна, необхідна, доступна та достовірна інформація щодо договору, про що свідчить підписання позивачем кожної сторінки договору, укладений договір повністю відповідає вимогам діючого законодавства, відповідно до умов якого передача предмету лізингу має місце після сплати 50 % вартості товару протягом строку, який не може перевищувати 90 днів, повернення коштів за вирахуванням штрафу передбачено у випадку розірвання договору, позивач здійснює підприємницьку діяльність відповідно до вимог діючого законодавства, прохав в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що 21.02.2013 року він з товаришем поїхав у м.Запоріжжя, де підписав договір фінансового лізингу №008316, який був розміщений на 14 сторінках, не читаючи, як пояснив йому представник відповідача, він може отримати трактор після проплати комісії у сумі 16800 грн., 21.03.2013 року він проплатив 16800 грн. та отримав свій примірник договору на руки, прохає задовольнити його позов та визнати п.10.11 ст.10 договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року несправедливими та незаконними, визнати дії відповідача, що виразилися в односторонньому розірванні договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року неправомірними та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 16800 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, посилаючись на те, що 21.02.2013 року між сторонами було укладено договір №008316 фінансового лізингу предметом якого є трактор МТЗ 82.1.26, позивачу було роз`яснено, що після сплати 16800 грн. комісії за організаційні заходи йому буде переданий предмет лізингу, так як предмет лізингу йому переданий не був, крім того, позивач вияснив, що трактор, який намагався йому продати відповідач не влаштовує його, так як витрачає більше палива, тоді як позивачу був потрібен трактор МТЗ 80.1.26, а тому останній вважав умови договору для себе неприйнятними, вважав, що відповідач не надав позивачу повну, достовірну та доступну інформацію, 02.04.2013 року позивач надіслав відповідачу заяву, в якій зазначив, що умови договору для нього є неприйнятними, прохав за взаємною згодою анулювати договір та повернути йому сплачені кошти в сумі 16800 грн., на що отримав відповідь про відмову в поверненні коштів, вважає, що дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору неправомірними, а договір незаконним, укладеним з порушенням вимог розумності та справедливості з посиланням на те, що відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" п.4) передбачено, що несправедливими є умова договору про надання можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, посилаючись на ст.700 ЦК України, яка вказує, що якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, прохав визнати п.10.11 ст.10 договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року несправедливими та незаконними, визнати дії відповідача, що виразилися в односторонньому розірванні договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року неправомірними та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 16800 грн. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 21.02.2013 року позивач підписав договір №008316 фінансового лізингу, що підтверджується поясненнями позивача та договором (а.с.6-12). 21.03.2013 року позивач оплатив комісію за організацію та оформлення договору в розмірі 10 % від вартості предмету лізингу відповідно до п.1.7 договору, що підтверджується квитанцією №39 від 21.03.2013 року (а.с.14). 21.03.2013 року позивач отримав на руки свій примірник договору, що підтверджується його поясненнями та заявою позивача від 21.03.2013 року (а.с.42). 02.04.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання договору нечинним, анулювання його та припинення за взаємною згодою та повернути йому сплачені кошти в сумі 16800 грн., що підтверджується поясненнями позивача та його заявою (а.с.15). Відповідач повідомив позивача, що договір розірвано 10.04.2013 року на підставі його заяви. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного: Між сторонами склалися правовідносини по договору фінансового лізингу, які регулюються параграфом 6 Лізинг, Законом України "Про фінансовий лізинг", умовами договору №008316 фінансового лізингу від 21.02.2013 року, укладеного між сторонами, Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте їм без попередньої домовленості із лізингоодержувачем на певний строк і встановлену плату. Відповідно до п.10.11 ст.10 договору №008316 фінансового лізингу від 21.02.2013 року, укладеного між сторонами, у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем до сплати останнім на рахунок лізингодавця авансового платежу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач з позовом до лізингодавця про визнання п.10.11 ст.10 договору №008316 фінансового лізингу від 21.02.2013 року несправедливою умовою договору відповідно до п.4,10 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", так як надано можливість продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, установлено обов`язкові для споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, не встановлені судом і не підтверджені наданими суду доказами. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сплачена позивачем сума 16800 грн. є комісією за організацію та оформлення договору (10 % від вартості предмету лізингу) і є однією з умов, що передбачена п.1.7 договору (а.с.6), з якою позивач ознайомився, про що свідчить його підпис на сторінці договору. Відповідно до ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: п. г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Сплачена позивачем сума 16800 грн. не є авансовим платежем за предмет лізингу, а тому не може розцінюватися як надання можливості відповідачу як продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір. Крім того, позивач не надав суду доказів того, що було установлено обов`язкові для споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, так як позивач мав можливість ознайомитися з усіма умовами договору №008316 фінансового лізингу, про що свідчить підпис позивача на кожній сторінці договору. Суд, оцінюючи твердження позивача щодо надання йому копії договору 21.03.2013 року, не приймає їх до уваги з огляду на те, що останній мав можливість детального ознайомлення з умовами договору при його підписанні і мав право отримати копію договору на руки, але виявив бажання детально ознайомитися з умовами договору та отримати його копію, що не може судом розцінюватися як дії відповідача щодо ненадання повної і достовірної інформації при укладенні договору. Суд, оцінюючи позовну вимогу позивача щодо визнання дії відповідача, що виразилися в односторонньому розірванні договору фінансового лізингу №008316 від 21.02.2013 року неправомірними виходить з того, що обставина на яку посилається позивач, а саме розірвання договору в односторонньому порядку не грунтується на встановлених обставинах. Так, судом встановлено, що 02.04.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про припинення договору, відповідач погодився з пропозицією розірвати договір і вважає його розірваним з 10.04.2013 року, а тому договір між сторонами розірваний не в односторонньому порядку, а за взаємною згодою сторін. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення сплачених позивачем коштів в сумі 16800 грн. як комісії за організацію договору, суд керується умовою договору, передбаченою п.10.11 ст.10 договору №008316 фінансового лізингу від 21.02.2013 року, укладеного між сторонами, відповідно до якої у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем до сплати останнім на рахунок лізингодавця авансового платежу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається. А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Outcome: dismissed