Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до ПП "Агрофірма "Відродження", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - реєстраційна служба Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області про визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок, зобов'язання скасувати реєстрацію договорів оренди. Позов мотивований тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,9233 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 974982 від 14 серпня 2008 року , та земельна ділянка площею 2,1171 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області , що підтверджується державним актом на власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 167093 від 28 жовтня 2009 року. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,7706 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167094 від 28 жовтня 2009 року. Вказані земельні ділянки до 01 березня 2007 року знаходилась в оренді СГВК Чернявка с.Чернявка Оратівського району Вінницької області. В листопаді 2009 року копію державних актів на дані земельні ділянки [PERSON] відала в контору СГВК Чернявка с.Чернявка Оратівського району Вінницької області, там її повідомили, що орендар змінився і будуть заключати нові договори оренди пізніше, так як не має ще бланків договорів, але умови оренди не змінюються. Після чого [PERSON] неодноразово телефонувала в контору з приводу укладення договорів оренди, але там постійно відмовляли, мотивуючи там, що директор то в Києві, то хворіє, а договори в нього в сейфі. Як пізніше позивачу стало відомо, що новий орендатор ПП "Агрофірма Відродження склав договори оренди їх земельних ділянок і за них в цих договорах поставив хтось підпис, з вказаним підприємством позивачі договори про оренду землі не укладали та не підписували ПП Агрофірма Відродження орендну плату давала не своєчасно та неякісну продукцію, так в 2013 році видали пшеницю яка була змішана з соняхом , неодноразово видавали неякісну кукурудзу, яка перезимувала на полі, та видавали її весною 2013 року за оренду 2012 року та весною 2012 року за оренду 2011 року, в лютому 2014 року видавали цукор за оренду 2013 року , а необхідно згідно договори розраховуватись до 31 грудня поточного року . Восени 2014 року [PERSON] від себе та від [PERSON], так як [PERSON] важко хвора і практично не може ходити, звернулась до директора ПП Агрофірма Відродження [PERSON], та повідомила його, що має намір свої земельні паї передати в оренду іншому орендарю, на що він повідомив , що не віддасть земельні паї, тому, що вони в нього в оренді на 15 років . Договорів оренди він нам не показав і не [PERSON] звернулась в Оратівський РВ УМВС, де її надали копію договорів про оренду наших земельних паїв , та рекомендували з даного приводу звернутись в суд. Вказані договори оренди є недійсними так як позивачі їх не підписували. Про те , що вказані договори оренди є недійсними, свідчить також те, що державний акт на землю [PERSON] був виготовлений лише 28 жовтня 2009 року , а договір складений 01 жовтня 2009 року . Також не має невідємних частин договорів: план або схема земельної ділянки , кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів , акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі обєкта оренди. Таким чином на вказані договори оренди землі позивачі не укладали з відповідачем та не підписували. Крім того, у спірних договорах оренди землі відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та не вказано кадастрового номера, що є істотним порушенням умови договору оренди землі, а отже підставою для визнання його недійсним у відповідності до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Тому, позивачі вимушені звернутись до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди землі від 01.10.2009 року , укладений між [PERSON] щодо земельної ділянки площею 1,7706 га , договору оренди землі від 01.10.2009 року, укладений між [PERSON] та ПП «Агрофірма Відродження , щодо земельної ділянки площею 2,1171 га , та договору оренди землі від 06.09.2008 року, укладений між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження , щодо земельної ділянки площею 1,9233 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області; зобов'язати ПГ Агрофірма Відродження повернути [PERSON] земельну ділянку площею 1,7706 га , [PERSON] земельні ділянки площею 2,1171 га та площею 1,9233 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області; зобов'язати Державну реєстраційну службу Оратівського районного управління юстиції скасувати реєстрацію договорів оренди земель укладених між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження , та між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження . Просять визнати недійсним договір оренди землі від 01.11.2009 року, укладений між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2010 року , щодо земельної ділянки площею 1,7706 га, договір оренди землі укладений між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2010 року , щодо земельної ділянки площею 2,1171 га , та договір оренди землі від 06.09.2008 року, укладений між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2008 року щодо земельної ділянки площею 1,9233 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; зобов'язати ПП Агрофірма Відродження повернути [PERSON] земельну ділянку площею 1,7706 га , та [PERSON] земельні ділянки площею 2,1171 га та площею 1,9233 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області; зобов'язати Державну реєстраційну службу Оратівського районного управління юстиції скасувати реєстрацію договору оренди землі від 01.11.2009 року укладеного між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження , зареєстрований у Вінницькі регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2010 року, та скасувати реєстрацію договорів оренди землі від 01.11.2009 року та від 06.09.2008 року укладених між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження , зареєстрованих у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2010 року та 15.12.2008 року; стягнути з ПП Агрофірма Відродження , на їх користь понесені судові витрати згідно квитанцій про сплату судового збору. Позивач та правонаступник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяви, щоб справу розглянули без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ПП "Агрофірма "Відродження" [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився,надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. 01.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] підприємством "Агрофірма "Відродження" смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, в особі директора підприємства [PERSON], укладено договір оренди землі, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167094 з площею земельної ділянки - 1,7706 га, яка розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Договір оренди землі зареєстровано 15.12.2010 року у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК". Строк дії договору оренди землі 15 (п'ятнадцять) років. 01.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] підприємством "Агрофірма "Відродження" смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, в особі директора підприємства [PERSON], укладено договір оренди землі, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167093 з площею земельної ділянки - 2,1171 га, яка розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Договір оренди землі зареєстровано 15.12.2010 року у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК". Строк дії договору оренди землі 15 (п'ятнадцять) років. 06.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] підприємством "Агрофірма "Відродження" смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, в особі директора підприємства [PERSON], укладено договір оренди землі, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167093 з площею земельної ділянки - 1,9233 га, яка розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Договір оренди землі зареєстровано 15.12.2008 року у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК". Строк дії договору оренди землі 15 (п'ятнадцять) років. Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №328851 від 05.08.2016 року позивач [PERSON] померла 03.08.2015 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2016 року виданого приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним №177 по спадковій справ №89/2015 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 1,9233 га в межах та згідно планом, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №974982 від 14.08.2008 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2016 року виданого приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним №176 по спадковій справ №89/2015 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 2,1171 га в межах та згідно планом, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167093 від 28.10.2009 року. Згідно ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] померла, а право власності на спірні земельні ділянки перейшло до позивача [PERSON], суд залучив її до участі у справі як правонаступника. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" згідно до частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 ) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК ( 435-15 ) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватись і розпоряджатись земельними ділянками. Згідно ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Тобто, як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки волю, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування Відповідно до ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як стверджують позивачі вказаних договорів оренди вони не підписували, оскільки підписи в договорах оренди не відповідають підписам позивачів. Згідно висновку експерта Вінницького НДКЦ МВС України №98-11 від 29.06.2016 року судової почеркознавчої експертизи документів, проведеної в рамках кримінального провадження №12015020010000156 від 10.09.2016 року підпис в графі "орендодавець" в договорі оренди землі від 01.10.2009 року укладеному між ПСП "Відродження" та [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис в графі "орендодавець" в договорі оренди землі від 01.10.2009 року укладеному між ПСП "Відродження" та [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. Зазначений висновок експертизи суд бере взято до уваги, як один із доказів. Враховуючи даний висновок, суд виходить із доведеності відсутності у позивачів наміру на укладення оспорюваних договорів оренди землі, оскільки особистого підпису в договорах оренди землі вони не ставили. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на момент вчинення правочину не були додержані вимоги ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України, а тому волевиявлення учасника правочину - позивачів по справі, не було вільним, а правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону. Проведення судових експертиз під час розгляду справ в порядку цивільного судочинства врегульовано статтями 143-147 ЦПК України, якими встановлено певні вимоги до висновку експерта та необхідність в обов'язковому порядку попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, в силу яких висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. В статті 1 Закону України „Про судову експертизу" дано визначення поняття судової експертизи - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні не лише суду, а й органів дізнання, попереднього слідства. В силу статей 7, 10 вказаного Закону судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи та відомчі служби, до яких належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. Саме таким вимогам і відповідає висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №98-ІІ від 29.06.2016 року, зроблений [PERSON] - експертом Вінницького НДЕКЦ МВС України, яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової експертизи за експертною діяльністю 1.1. "Дослідження почерку і підписів"), кваліфікаційне свідоцтво №7146 від 14.05.2005 року, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта №1112 від 04.12.2015 року, стаж експертної роботи з 2005 року. За таких обставин, оскільки зазначений висновок судової почеркознавчої експертизи, проведеної в кримінальному провадженні, містить інформацію щодо предмета доказування в цивільній справі, то врахування судом при винесенні рішення зазначеного висновку експерта з врахуванням інших доказів та обставин справи не призводить до неправильного вирішення спору. Під час розгляду справи в суді було встановлено наявність договору оренди землі, укладеного 01.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] підприємством "Агрофірма "Відродження" смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, в особі директора підприємства [PERSON], укладено договір оренди землі, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167094 з площею земельної ділянки - 1,7706 га, яка розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області та наявність договору оренди землі, укладеного 01.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] підприємством "Агрофірма "Відродження" смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, в особі директора підприємства [PERSON], укладено договір оренди землі, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167093 з площею земельної ділянки - 2,1171 га, яка розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Проте, встановлення судом наявності таких договорів оренди не дає підстави суду вважати, що договори оренди є дійсними, оскільки залишаються не спростованими доводи позивачів, що вони не підписували оспорюваних договорів особисто, і не уповноважували жодних осіб на вчинення таких дій. Покази позивача та правонаступника [PERSON] щодо відсутності волевиявлення на укладення оспорюваних договорів підтверджується і висновком експерта. Відповідачем в спростування зазначених доводів позивачів не надано жодного належного і допустимого доказу. Таким чином, залишається неспростованим висновок суду про відсутність волевиявлення позивачів на укладення правочинів, а саме: договору оренди землі від 01.11.2009 року, укладеного між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2010 року , щодо земельної ділянки площею 1,7706 га та договору оренди землі укладеного між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2010 року , щодо земельної ділянки площею 2,1171 га; та договору оренди землі від 06.09.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПП Агрофірма Відродження, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 15.12.2008 року щодо земельної ділянки площею 1,9233 га., що в силу статей 203, 205 ЦК України є підставою для визнання таких правочинів недійсними. . Крім цього, як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №167094 виданого на ім'я [PERSON] його виготовлено 28.10.2009 року. Однак як вбачається з договору оренди землі укладеного між [PERSON] та [PERSON] підприємством "Агрофірма "Відродження" смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, в особі директора підприємства [PERSON], його укладено 01.10.2009 року, тобто раніше, ніж виготовлено державний акт на право власності на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. З договорів оренди вбачається, що ПП "Агрофірма "Відродження" отримало за вчиненими недійсними правочинами належні позивачам на праві власності земельні ділянки, які підлягають поверненню позивачам із незаконного чужого володіння, як отримані ним на виконання правочинів. За змістом положень ст.ст. 317, 319 ЦК власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК). Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-2161цс16. Як вбачається з договорів оренди всі вони пройшли державну реєстрацію у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК", хоча підстави для їх державної реєстрації були відсутні, тому вимога, щодо про її скасування підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] підприємства "Агрофірма "Відродження" на користь позивачів. На підставі ст. ст. 6, 13-15, 18, 27, 35 Закону України "Про оренду землі", ст. 93 ЗК України, ст. ст.\~ 203, 215-216, 236, 638, 792 ЦК України,

Outcome: approved