Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У червні 2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2008, яка станом на 30.04.2014 становить - 40320,94 грн. На підтвердження вимог надав розрахунок, згідно якого заборгованість складається із заборгованості за кредитом - 11755,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 20980,76 грн., заборгованності по комісії за користуванні кредитом - 7584,70 грн., від цієї суми заборгованності віднімається сума, у розмірі 18764,40 грн., яка була задоволена за судовим наказом від 31.03.2010, різниця становить - 21556,54 грн. Окрім того просив стягнути штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1077,83 грн, тобто всього задоргованність у суммі 23134,37 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати - судовий збір у сумі 243,60 грн.. Представник позивача Козіна Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обгрунтувала викладені обставини у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не пітримала, пояснила, що дійсно 13.08.2008 відповідачка [PERSON] отримала кредитну картку на суму у розмірі 15000,00 грн., але строк дії картки (зазначено на її лицевій частині) до кінця серпня 2010 року, а отже погашення нею кредиту була дата 31 серпня 2010 року і перебіг строку позовної давності розпочався 01.09.2010 і закінчився відповідно 01.09.2013, тоді як позовна заява до суду подана в липні 2014 року, тобто після закінчення строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Окрім того, зазаначила, що спір між сторонами з цього ж предмету вже був вирішений в судовому порядку, а саме було постановлено судовий наказ Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2010 року про стягнення з [PERSON] суми боргу у сумі 18764,40 грн. за цим же кредитним договором. Після цього відповідач не користувалася кредитними коштами та не використовувала кредитну картку, а отже у позивача не виникає підстав для стягненняні заборгованності по кредиту, ні штрафних санкцій. Просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач пропустив строк позовної давності виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 13 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач ПАТ КБ "ПБ", що підтверджується Статутом та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до наказу позивача "Про впровадження спрощеної форми укладення договору" у банку запроваджена спрощена форма укладення договору для банківських продуктів, що мають подібні умови та правила обслуговування. У заяві клієнт вказує, що ознайомлений і згоден з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Перед укладенням спірного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування, даний факт підтверджується особистим підписом відповідача. Відповідно до позовної заяви та наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 30 квітня 2014 року, загальна сума боргу відповідача по кредитному договору за невиконання умов договору складає 40320,94 грн., з урахуванням раніше стягнутої суми у розмірі 21556,54 грн. та нарахуванням штрафів загальна сума, яка підлягає стягненню становить 23134,37 грн.. Позивач знав про припинення внесення коштів [PERSON] в рахунок повернення кредиту і тим самим порушено умови договору про щомісячні платежі та повернення кредиту протягом 12 місяців з дня укладення договору, оскільки платіжна картка була видана строком на два роки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином. В разі, якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, він, згідно положень ч.1 ст. 612 ЦК України вважається таким, що прострочив. Згідно до ст.ст.16, 257,258 ЦК України кредитор має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів в межах загальних та спеціальних строків позовної давності. Перебіг позовної давності визначається днем, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. За таких обставин днем початку перебігу позовної давності щодо вимог Позивача зі стягнення кредиту та процентів за ним є перший день, наступний за останнім днем сплати Відповідачем кредиту та заборгованості за ним. Як передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не заявлено про причини пропущення позовної давності, питання про поновлення пропущеного строку не ставилось. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду доказів пролонгації строку дії кредитної картки. Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що відповідно до умов кредитного договору, якщо протягом 12 місяців жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові, з яким позивач звернувся до суду, пропустивши трирічний строк звернення, тому в його задоволенні слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. Також позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача судового збору, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed