Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " ТАСТ-Гарантія" на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 2697,28 гривень, пеню у розмірі 173,65 гривень; стягнути з [PERSON] 1000,0 гривень суми франшизи; стягнути з ПП «СМАРТКОМ» суму у розмірі 10,0 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилався на таке. 10.04.2013 року, близько 18:20 години [PERSON], керуючи автомобілем "Lexus ES 300", реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вулиці Мельницька, м. Одеса за автомобілем "ТОYОТА CARINA E ХLІ", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], не обравши безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем. [PERSON] звернувся до відповідача із відповідними заявами для отримання страхового відшкодування, втім, до сьогоднішнього часу ПАТ «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» обов'язок з виплати страхового відшкодування не виконало. При цьому, [PERSON] з одного боку, та ТОВ «Одеська юридична компанія» з другого боку уклали договір відступлення права вимоги (цесії) від 04 квітня 2014 року, за яким ТОВ «Одеська юридична компанія» набуває право вимагати від боржників належного виконання зобов'язань, що випливають із відповідних договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідачі в судове засідання не з'явилися неодноразово, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Суд у зв'язку з їхньою неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 10.04.2013 року близько 18:20 години [PERSON], керуючи автомобілем "Lexus ES 300", реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вулиці Мельницька, м. Одеса за автомобілем "ТОYОТА CARINA E ХLІ", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], не обравши безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем. На місце дорожньо-транспортної пригоди викликані співробітники ДАІ, та було зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду звітом про результат огляду місця ДТП від 10.04.2013 року, згідно із яким водій [PERSON] визнав, що ДТП сталося з його вини. З огляду на таке, суд дійшов висновку, що внаслідок протиправних дій [PERSON] відбулося зіткнення з автомобілем, яким керував [PERSON], тому суд визнає доведеним наявність винних протиправних дій з його сторони та, враховуючи, що такі дії стали безпосередньою причиною виникнення у потерпілого негативних наслідків та матеріальних втрат, визнає його винним у їх настанні. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ "СК" "ТАСТ- Гарантія", що підтверджується відповідним полісом серії № АВ/8394669, строком дії з 11.09.2012 року по 24.06.2013 року. 10 квітня 2013 року [PERSON] повідомив страхову компанію ПрАТ "СК" "ТАСТ- Гарантія" про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/8394669, що підтверджується відповідним повідомленням, зареєстрованого відповідачем за № 331-04/13, разом з яким було надано довідку про ДТП, що мала місце 10.04.2013 року близько 18:20 годин по вул. Мельницька в м. Одесі. 17.04.2013 року до ПрАТ "СК" "ТАСТ- Гарантія" звернувся [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування, тобто станом на 18 квітня 2013 року відповідачу були надані усі необхідні документи, що передбачаються статтею 35 Закону України № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. При цьому, згідно аварійного сертифікату № 331-04/13 розмір збитків, спричинених зіткненням автомобілів складає 3607,28 гривень. Зазначені витрати суд визнає обґрунтованими, оскільки втрати, яких зазнав позивач, викликані протиправними діями [PERSON] при цьому, такий розмір відшкодування заперечений відповідачем не був. Суд при визначенні розміру належного відшкодування виходить з принципу реального виконання зобов'язання. Суд при цьому керується вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, за якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті аварійного ушкодження автомобіля марки "ТОYОТА CARINA E ХLІ", реєстраційний номер [NUMBER], складає 3607,28 гривень. Враховуючи встановлення вини [PERSON] у вчиненні ДТП, зокрема, визнання зазначеного факту самим правопорушником, суд вважає об'єктивно та обґрунтовано встановленою зазначену суму майнової шкоди, завданої власнику автомобіля. Оскільки автомобіль, яким керував [PERSON] був застрахований, позивач звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування як від постраждалої особи до ПрАТ "СК" "ТАСТ- Гарантія". Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Факт настання страхового випадку підтверджується матеріалами справи та, як вбачається із заперечень ПрАТ "СК" "ТАСТ- Гарантія" від 10.07.2014 року, - не заперечується відповідачем. За правилом ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст.29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. За правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності із п.1 ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Так, відповідно до п.36.5 ст.36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, що складає за наданим розрахунком позивача суму у розмірі 173,65 гривень. При цьому, враховуючи, що сума франшизи у розмірі 1000,0 гривень підлягає стягненню з [PERSON], у страхової компанії - відповідача виникає обов'язок зі сплати 2607,28 гривень. За наведених обставин у зазначеній частині позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки сума, яку просить стягнути ТОВ «Одеська юридична компанія» на свою користь, є більшою, за обраховану судом, та не носить обґрунтованого характеру. Таким чином, сума матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача складає 2780,93 (3607,28-1000+173,65) гривень. Щодо права вимоги позивача за вказаними правовідносинами судом враховано, що [PERSON] з одного боку, та ТОВ «Одеська юридична компанія» з другого боку уклали договір відступки права вимоги (цесії) від 04 квітня 2014 року, за яким ТОВ «Одеська юридична компанія» набуває право вимагати від страхових компаній ПрАТ "СК" "ТАСТ- Гарантія", відшкодування шкоди завданої [PERSON] дорожньо-транспортною пригодою яка сталася 10.04.2013 року, за участю транспортного засобу марки "Lexus ES 300", реєстраційний номер [NUMBER], та транспортним засобом "ТОYОТА CARINA E ХLІ", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Стосовно вимоги позивача про стягнення з Приватного підприємства «Смартком» 10,0 гривень, судом враховано наступне. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За наданими позивачем документами, цією особою укладено договір поруки №2Ю з ПП «Смартком» 24 березня 2013 року. Згідно із зазначеним договором поручитель зобов'язався перед ТОВ «Одеська юридична компанія» за належне виконання ПрАТ "СК" "ТАСТ-Гарантія" зобов'язань за полісом №АВ/8394669 від 11.09.2012 року. Втім, на момент укладення зазначеного договору поруки ТОВ «Одеська юридична компанія» не набуло статусу кредитора за зобов'язаннями за полісом №АВ/8394669 від 11.09.2012 року, оскільки договір про відступлення права вимоги укладений між [PERSON] та позивачем лише 04 квітня 2014 року. Таким чином, за вказаними правовідносинами позивач виступав у якості кредитора лише з 04 квітня 2014 року. Поруки є вторинним, похідним зобов'язанням, що є способом забезпечення первинного зобов'язання, що існує між сторонами. За відсутності первинного зобов'язання вторинне зобов'язання є нечинним, оскільки юридично неможливою є конструкція забезпечення неіснуючого на час виникнення такого зобов'язання саме того зобов'язання, що підлягає такому забезпеченню. За наведених обставин, суд не може вважати належним доказом набуття ПП «Смартком» статусу поручителя за вказаним договором поруки, оскільки відповідач не міг поручитися за виконання зобов'язань боржником перед особою, яка не була кредитором. Таким чином, у задоволенні вказаної позовної вимоги суд має відмовити у повному обсязі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору - 243,60 гривень, а також витрат на правову допомогу у розмірі 3410,40 гривень.

Outcome: partial