Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

25.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення інфляційних втрат. Свої позовні вимоги мотивував тим, що згідно зобов'язання по трьохсторонній угоді №186/1 між МПП "Моноліт-М", Львівським регіональним управлінням державного фонду СМБЖ та позивачем для будівництва його індивідуального приватного будинку у м. Миколаєві перераховано із кредитного рахунку на рахунок МПП "Моноліт-М", кошти в сумі 53252 грн. 11.08.2003року Львівський РУД Фонду СМЖБ та МПП " Моноліт-М" уклали Інвестиційну угоду №17 про будівництво житла, яка є невід"ємною частиною Договору №186-1 , де фонд 12.09.2003 року перехарував з поточного рахунку позивача на рахунок МПП " Моноліт-М" пільгові кредитні кошти в сумі 53252,13грн. для будівництва індивідуального житлового будинку. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.11.2013року стягнено з МПП " Моноліт-М" на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в сумі 6923грн. Позивач [PERSON] вважає, що відповідач неправомірно та безпідставно використовував його кошти на протязі більше 10 років, тому просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за весь час грошового прострочення, оскільки основна сума борга з відповідача стягнута на підставі рішення суду від 01.11.2013року. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив його позов задовольнити. Представник відповідача МПП "Моноліт-М" в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, відомостей про причини його неявки у суду немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої Львівського регіонального управління державного фонду СМББЖ в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. З"ясувавши правову позицію сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі уклав кредитну угоду з Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння Молодіжному житловому будівництву" №186 від 23.06.2003 року про надання останнім кредиту на проведення індивідуального будівництва в сумі 52637,16 грн. 11.08.2003року між [PERSON] з участю Львівського управління Державної фінансової установи "Державний фонд СМЖБ" та МПП " Моноліт-М" укладено договір №186-1 про дольову участь в будівництві житла. 11.08.2003року Львівський РУД Фонду СМЖБ та МПП " Моноліт-М" уклали Інвестиційну угоду №17 про будівництво житла, яка є невід"ємною частиною Договору №186-1 , де фонд 12.09.2003 року перехарував з поточного рахунку позивача на рахунок МПП " Моноліт-М" пільгові кредитні кошти в сумі 53252,13грн. для будівництва індивідуального житлового будинку. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.11.2013року стягнено з МПП " Моноліт-М" на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в сумі 6923грн. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) -це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті -гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 611 ЦК України У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ткаим чином, беручи до уваги розрахунок позивача про стягнення з МПП «Моноліт-М» інфляційних витрат за за весь період порушення грошового зобов'язання, суд вважає, що з відповідача в користь [PERSON] слід стягнути інфляційні витрати в сумі 8148 грн. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved