Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

ПАТ „Дельта Банк" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 1021 грн 47 к. на підставі кредитного договору №001-17031-180108 від 18 січня 2008 року та судових витрат. В обгрунтування заявлених вимог покликаються на те, що в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань по договору кредиту, за відповідачем рахується заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомлено. Суд у відповідності до ст.224 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 18.01.2008 року позивач ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта") уклав з відповідачем кредитний договір № 001-17031-180108 (а.с.8-10), згідно умов якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 1095 гривень 00 копійок. Згідно умов Кредитного договору, відповідач зобов'язалася повернути кредит не пізніше ніж 17.01.2009 року. З договору вбачається, що кредит виданий для придбання товарів (телефон Nokia 5300), тобто являється споживчим кредитом. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.267 ЦК України). Пунктом 7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у випадку, якщо кредитодавець у позасудовому порядку або досудового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю, зокрема, забороняється вимагати поверенння споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.31 постанови від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що з урахуванням п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Сплив позовної давності є підставою відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). При укладенні кредитного договору, стронами визначено його строки, строковий договір укладено по 17.01.2009р. З долучених до позовної заяви платіжного доручення про сплату судового збору (згідно відмітки банку с.з. сплачений 24.03.2014р) та поштового конверта, вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою після 17.01.2012р., тобто після спливу загальної позовної давності, визначеної законом тривалістю три роки (ч.1 ст.257 ЦК України). Із заявою про поновлення зазначеного строку позивач не звертався. Враховуючи те, що строк виконання кредитного договору минув 17.01.2009р, а позивач звернувся до суду з позовною заявою поза межами трирічного строку позовної давності, що встановлений законом (оскільки іншого строку сторонами не визначено), суд приходить до висновку про сплив строку позовної давності у даному спорі, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed