Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Обслуговуючого кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Ковчег» про визнання недійсним рішення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , оформленого протоколом №21/09/17 від 21.09.2017, згідно якого фізичним особам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано право діяти в якості уповноважених представників з питань захисту прав та інтересів мешканців будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] щодо спільної сумісної власності на допоміжні приміщення підвалу та технічного поверху , суперечить вимогам чинного законодавства з огляду на наступне. Протокол не відповідає Формі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку, затвердженої наказом № 203 від 25.08.2015 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Украіни. Неможливо ідентифікувати фізичних осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з відсутністю їх повного ім`я та по-батькові. У зв`язку з чим невизначено конкретних осіб, які мають право представляти прав та інтересів мешканців будинку. Загальна кількість власників багатоквартирного будинку є 112 осіб. У зібранні прийняли участь співвласникі будинку у кількості 88 осіб. Протокол не підписаний вказаними 88 особами, підписаний лише додаток до протоколу 88 особами (зі словами «согласных дать полномочия», що не є синонімом «давших полномочия), яких неможливо ідентифікувати у зв`язку з відсутнісгю їх повного ім`я та по-батькові. До протоколу не долучено жодного документу, який підтверджує, що кількість власників багатоквартирного будинку є 112 осіб та документу, який підтверджував персональний склад (Прізвище, ім`я, по батькові) даних 112 осіб. Виходячи з викладеного даний протокол є аркушем паперу, який не мае жодної юридичних сили та є декларацією невстановлених осіб. Окрмі того, відсутня інформація про державну реестрацію права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень будинку, що свідчить на те, що збори співвласників взагалі не могли бути проведені. Викладене на думку позивача, свідчить про невідповідність рішення оформленого даним протоколом вимогам чинного законодавства на підставі якого [PERSON] вчиняє юридично значимі дії, зокрема подає позовні заяви, за допомогою яких подає заяви про забезпечення позову щодо накладання арешту на нерухоме майно позивача, чим впливає на його законні права та інтереси. 15.01.2019року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2019року провадження у справі було відкрито. 26 червня 2019 року відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позов, в якому відповідач заперечувала проти задоволення позову, в обґрунтування заперечень зазначила, що чинне законодавство України не встановлює обов`язку, що при проведені загальних зборів багатоквартирного будинку до кожного ухваленого рішення, яке оформлене у формі протоколу необхідно долучати будь-які документа, які б підтверджували персональний склад загальних зборів та право власності на квартири та/або нежитлові приміщення будинку. Прийняте рішення не зачіпає права позивача та не порушує їх. В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали доводи стосовно заперечення проти задоволення позовних вимог позивача, викладені у відзиві на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з*явився, в позовні заяві просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача Обслуговуючого кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Ковчег» в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не подавав. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання 18 серпня 2007 року. Згідно із відповіддю Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 23 листопада 2017 року житловий будинок по [ADDRESS] не є об`єктом комунальної власності територіальної громади та на балансі КП «Жилкомсервіс» не обліковується. З вказаного вбачається, що будинок було побудовано за кошти співвласників багатоквартирного житлового будинку. За змістом ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ст. 5 Закону). Крім того слід зазначити, що на даний час будинок знаходиться на балансі Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ковчег», який відповідно до Статуту, здійснює управління та обслуговування будинком. Згідно ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться і порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. 21 вересня 2017 року протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку № 21/09/17 фізичним особам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано право діяти в якості уповноважених представників з питань захисту прав та інтересів мешканців будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , щодо спільної сумісної власності на допоміжні приміщення підвалу та технічного поверху. Тобто, співвласники багатоквартирного житлового будинку даним протоколом уповноважили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] бути представниками від імені всіх співвласників з питань, що виникатимуть відносно спільної сумісної власності на допоміжні приміщення підвалу та технічного поверху (зокрема, їх використання та обслуговування). Конституцією України (ст.41) та ЦК України (ст.321) гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Ч. 2 ст. 382 ЦК України (в редакції станом на 14.06.2007) передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 р. № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) надано офіційне тлумачення та зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Крім цього, рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011 встановлено, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення) та знаходяться у спільній сумісній власності мешканців будинку. В житловому будинку за адресою: [ADDRESS] технічний поверх та приміщення підвалу є допоміжними приміщеннями житлового будинку і вони належать на праві власності усім співвласникам житлових та нежитлових приміщень у цьому будинку. В позовній заяві [PERSON] просить визнати рішення загальних зборів №21/09/17 від 21.09.2017 про надання права діяти в якості уповноважених представників з питань захисту прав та інтересів мешканців будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , щодо спільної сумісної власності на допоміжні приміщення підвалу та технічного поверху - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] недійсним. В обґрунтування позовної вимоги зазначає, що протокол, який ухвалений загальними зборами не відповідає формі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку, що затверджений Наказом № 203 від 25.08.2015 року Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Крім того, не можливо ідентифікувати фізичних осіб - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із відсутністю їх повного ім`я та по батькові. Позивач також вказує, що відсутній жодний документ, який підтверджує те, що кількість співвласників цього багатоквартирного будинку складає 112 осіб та до протоколу не долучено жодного документу, який підтверджує персональний склад (прізвище, ім`я та по батькові) даних 112 осіб. Окрім цього, на думку позивача, відсутність інформації про державну реєстрацію права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень будинку теж вказує на те, що збори співвласників взагалі не могли бути проведені. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»: співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; інші права, визначені законом. Позивач вважає, що рішення, яке було ухвалене загальними зборами 21 вересня 2017 року ґрунтується на формально-процесуальному порушенні, що виявилося у відсутності деяких документів. А саме: -документу, який підтверджує те, що кількість співвласників цього багатоквартирного будинку складає 112 осіб. -документів, які підтверджують персональний склад загальних зборів (прізвище, ім`я та по батькові)даних 112 осіб. -документів, які підтверджують інформацію про державну реєстрацію права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень будинку. Таким чином, є підстави стверджувати про те, що [PERSON] фактично визнає і погоджується із тим, що жодного його права як власника, або як громадянина України даним рішенням не було порушено. В силу ст. 15 ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Крім того, в ст. 4 ЦПК України передбачено, що: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Системний аналіз ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦК України дозволяє прийти до висновку, що звернутися до суду має право кожна особа лише у випадку, коли її права порушуються, не визнаються або оспорюються. Варто також наголосити на тому, що чинне законодавство України не встановлює обов`язку, що при проведені загальних зборів багатоквартирного будинку до кожного ухваленого рішення, яке оформлене у формі протоколу необхідно долучати будь-які документи, які б підтверджували персональний склад загальних зборів та право власності на квартири та/або нежитлові приміщення будинку. Так, в абз. 2 ч. 7 ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вказується, що у протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника). З огляду на зазначене є підстави стверджувати про те, що позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим. Відповідно до статті 2 ЦПК України: завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення своєї позиції зводиться до надання сторонами та іншими учасниками справи необхідних доказів, які повинні відповідати наступним властивостям: належність, допустимість, достовірність, достатність. Більш того, у відповідності до ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Крім того, позивач також вказує на те, що на підставі рішення загальних зборів від 21 вересня 2017 року [PERSON] вчиняє юридично значимі дії, зокрема подає позовні заяви, за допомогою яких подає заяви про забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] , чим впливає на його законні права та інтереси. Відносно цього необхідно зазначити наступне. Дійсно, в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 638/3867/18 за позовом - [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус ХМНО Трощій Ірина В`ячеславівна; третя особа: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Ковчег» про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Однак даний позов поданий [PERSON] не як уповноваженою особою (представником) багатоквартирного будинку на підставі рішення загальних зборів від 21 вересня 2017 року, а як власником квартири [ADDRESS] , тобто як співвласником багатоквартирного будинку в своїх інтересах як власника, тому як оспорюваний договір купівлі-продажу порушує її право власності. Фактичні обставини справи свідчать про те, що 08 серпня 2007 року ФОП [PERSON] продала нежитлові приміщення технічного поверху №23,24, 29-43 площею 265,8 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу серії ВЕТ №849987, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій Іриною Вячеславівною. Водночас, слід зазначити, що 05 грудня 2017 року Харківським апеляційним господарським судом було винесено Постанову по справі № 40/356-07, якою Рішення господарського суду Харківської області від 12.07.2007 у справі № 40/356-07 скасовано та прийнято по справі №40/356-07 нове Рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання права власності Фізичної особи-підприємця [PERSON] було відмовлено. З огляду на те, що нежитлові приміщення, які повинні належати усім співвласникам багатоквартирного будинку були відчужені особою, яка не мала на це права та вважаючи, що права відповідача, як одного із співвласника були порушені, вона звернулася до суду із відповідним позовом. Підсумовуючи вищезазначене, вважаю, що є підстави стверджувати про те, що позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим з огляду на те, що рішення було прийнято загальними зборами в установленому законом порядку і дане рішення не зачіпає права [PERSON] , і тим більше не порушує їх. Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено суттєві обставини, на які він посилається у своєму позові, як на підстави своїх позовних вимог, суд не встановив, що при проведенні загальних зборів було допущено порушення прав позивача та сам позивач не зазначив які саме його права порушені, окрім того позивач не є співвласником багатоквартирного будинку. Згідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача;

Outcome: dismissed