Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в якому просив скасувати арешт з нерухомого майна, яке йому належить, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 35381826, видана 19.11.2012, видавник: [PERSON] , державний виконавець відділу державної виконавчої служби Прилуцькогоміськрайонного управління юстиції, у виконавчому провадженні № 35381826 (номер запису про обтяження 42692728: реєстраційний номер обтяження 13307726 зареєстрований 28.11.2012 реєстратором - Чернігівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, індексний номер 58959837 зареєстрований 26.06.2021 реєстратором - нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А.). Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області позов ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" про розірвання кредитного договору № 589 від 25 квітня 2008 року та стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 35 000 грн. На підставі даного рішення 19.11.2012 державним виконавцем відділу ДВС Прилуцького МРУЮ Шибіко С.М. відкрито виконавче провадження №35381826 та накладено арешт на все майно [PERSON] в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду виконавче провадження №35381826 закінчене та скасовано арешт на рухоме майно, натомість арешт на все нерухоме майно не скасовано, а виконавчі документи 29.12.2015 повернуті стягувачеві ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" у зв`язку з відсутністю у боржника, тобто, у [PERSON] майна на яке може бути звернуто стягнення. За таких обставин, оскільки в рамках виконавчого провадження №35381826 жодної заборгованості у нього на даний час в зазначеному виконавчому провадженні не має, і таке накладення обтяження на рухоме і нерухоме майно, яке належить йому на законних підставах, накладені на підставі постанови ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.11.2012, позбавляє [PERSON] , як власника реалізовувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому дані обставини й зумовили його звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив не стягувати з відповідача судовий збір. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що станом на 29.11.2021 виконавчих проваджень у відділі ДВС відносно позивача немає, при вірішенні спору покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з виконавчого провадження №35381826, яке було відкрито 19.11.2012 на підставі виконавчого листа від 07.08.2012 за №2/2517/682/12 з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Єврокапітал" стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 589 від 25 квітня 2008 року в розмірі 35 000 грн. В зв`язку з чим 19.11.2012, державним виконавцем Шибіко Є.М. звернуто стягнення на майно боржника для забезпечення збереження майна, належного виконання рішення суду та накладено арешт на все майно боржника. 29.12.2012 в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду виконавче провадження №35381826 закінчене та скасовано арешт на рухоме майно, натомість арешт на все нерухоме майно не скасовано, а виконавчі документи повернуті стягувачеві ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення (а.с.10-11). Відсутність фінансових претензій зі сторони стягувана - ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" до [PERSON] , також, підтверджується листом №589/1 від 05.12.2012 (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається, що відносно [PERSON] існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 35381826, виданий 19.11.2012, реєстраційний номер обтяження: 13307726, зареєстрований 28.11.2012 реєстратором Чернігівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Тому, 25.06.2021 нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А. внесено обтяження за індексним номером 58959837, вид обтяження: арешт нерухомого майна (а.с.6-8). Згідно відомостей з Єдиного реєстру боржників станом на 16.07.2021 вбачається, що за параметрами запиту [PERSON] - інформація відсутня (а.с.12). Відповідно довідки Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) від 29.11.2021 за №19.14-3246243 вбачається, у відділі перебувало виконавче провадження №35381826 щодо виконання виконавчого листа №2/2517/682 від 07.08.2012 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" 35000,00 грн боргу, дане провадження завершено 29.12.2015. Станом на 26.11.2021 відносно [PERSON] виконавчих документів на виконанні не перебуває. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст.604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах. На рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, арешт накладається виконавцем лише після проведення його опису (абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно. Чинне виконавче законодавство не надає право виконавцю арештовувати майно без зазначення його індивідуальних і ідентифікуючих характеристик. Згідно з п.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Крім цього п.2. ст.50 того ж закону закріплено, що у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки не зняття арешту з належного йому майна порушує його право власності щодо такого. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на даний час [PERSON] не є боржником будь-якого виконавчого провадження, а тому жодних правових підстав наявності, а також продовження арешту на його майно немає. Отже, позивач обґрунтовано звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. З урахуванням наведеного вище та зібраних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування щодо зняття з усього майна [PERSON] арешту, накладеного відділом ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.11.2012, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1, 15, 48, 56, 59, 71 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved