Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] в заяві від 7 вересня 2015 року зазначає, що 8 серпня 2015 року наказом № 84 начальника управління освіти, молоді та спорту Березнівської РДА [PERSON] її звільнено з посади методиста науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору. Своє звільнення вважає незаконним, покликаючись на перевищення відповідачем своїх повноважень. Доводить, що згідно з Положенням про управління освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Березнівської районної державної адміністрації від 2 січня 2013 року № 6, начальник управління видає в межах своїх повноважень накази, організує контроль за їх виконанням, а накази нормативно-правового характеру, які зачіпають права, свободи і законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають реєстрації в територіальних органах Мінюсту. Однак, підпунктом 19 пункту 9 Положення чітко зазначено, що начальник управління приймає на роботу та звільняє з роботи у порядку, передбаченому законодавством про працю, тільки керівника комунальної науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" Березнівської районної ради. Робить висновок, що її звільнення з роботи як методиста цієї установи проведено з перевищенням начальником управління меж службових повноважень і є незаконним. На підставі статей 1,2,5,116-117,232-233 Кодексу законів про працю України просить суд визнати незаконним наказ начальника управління освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації № 84 від 6 серпня 2015 року про звільнення її з посади методиста науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" у зв'язку із закінченням дії строкового трудового договору, поновити на вказаній посаді, допустити рішення в цій частині до негайного виконання, а також стягнути на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Щур О.В. підтримали заявлені вимоги з наведених в позовній заяві підстав. Стороною позивача було надано суду також Статут комунальної науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет", з посиланням на пункти 1.3 та 5.11 якого, представник позивача адвокат Щур О.В. доводить, що відповідач - начальник управління освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації [PERSON] не вправі була приймати наказ про звільнення [PERSON] з роботи, оскільки таке рішення відноситься до компетенції завідувача кабінетом, що передбачено п. 6.4 Статуту установи. Представником позивача адвокатом Щуром О.В. також уточнено розмір середнього заробітку за період вимушеного прогулу потягом 62 робочих днів, що з розрахунку середньоденного заробітку 121 гривня 03 копійки складає 7 503 гривні 86 копійок, який просить стягнути з другого відповідача - [PERSON] Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Щур О.В. просять суд задовольнити позов у повному обсязі з посиланням, зокрема, на ст. 232 КЗпП України. Представник відповідачів - управління освіти, молоді та спорту Березнівської РДА та його начальника [PERSON], адвокат Іванов В.О. не визнав звернутих до них позовних вимог. Його заперечення проти позову зводяться до того, що [PERSON] в установленому законодавством про працю порядку по завершенню дії строкового трудового договору після закінчення відпуски по вагітності і пологах основного працівника, що згідно Закону України "Про відпустки" є окремим різновидом відпусток, була звільнена із займаної посади. Прийняття її на роботу на цю ж посаду в подальшому є правом власника, а не його обов'язком. Покликається й на ту обставину, що приймалася на свою посаду позивачка [PERSON] також начальником управління освіти молоді та спорту, погодилася на укладення строкового трудового договору на період відпустки по вагітності і пологах основного працівника. А тому жодних порушень при її звільненні допущено не було. Звільнення [PERSON] з посади пояснює необхідністю оптимізації штату управління в подальшому, а вільною посада методиста, яку займала позивачка, залишається до розгляду судом вказаного спору. Покликається також на ту обставину, що згідно зі Статутом науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет", розділом ІV "Керівництво методичним кабінетом", керівництво ним здійснюється управлінням освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації, а безпосереднє керівництво - дійсно завідувачем Методичного кабінету. Поряд з цим, методичний кабінет лише умовно можна вважати самостійно юридичною особою, адже він не має ні самостійного балансу, ні майна, розрахункового рахунку в банку, відсутня і ніколи не велася книга наказів по установі. На підставі наведеного просить в позові [PERSON] відмовити. Вислухавши позивачку [PERSON], представників сторін по справі адвокатів Щура О.В. та Іванова В.О., суд приходить до висновку, що в заявлених позовних вимогах позивачці [PERSON] має бути відмовлено. Таку позицію суд обгрунтовує наступним. Позивачем чітко не сформульовано, які саме норми матеріального права порушено відповідачами при звільненні з роботи [PERSON] Погодившись з тим, що її звільнення проведено по закінченню дії строкового трудового договору, законність укладення якого стороною позивача не оспорюється, позивачка [PERSON] вважає підставою для поновлення її на попередній посаді ту обставину, що звільнено її з посади не повноважною на те особою. При цьому покликається на ст. 232 КЗпП України. З наказу № 30 від 9 квітня 2015 року по управлінню освіти, молоді та спорту відомо, що трудовий договір з [PERSON] укладався саме керівником управління освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації. Її було прийнято на посаду методиста науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" з 9 квітня 2015 року на період відпустки у зв'язку вагітністю і пологами основного працівника. [PERSON] погодилася на укладення трудового договору на таких умовах, про що свідчить підпис [PERSON] в наказі про ознайомлення з ним. Сторона позивача законність цього наказу не оспорювала і в судовому засіданні на його незаконність не покликається. Суд вважає, що його видано у повній відповідності з вимогами п. 2 ч.1 ст. 23 Кодексу законів про працю України, абзацу першого частини четвертої статті 4, ст. 17 Закону України "Про відпустки". Поряд з цим, стаття 232 Кодексу законів про працю України, на яку покликається позивачка в обгрунтування позову, регулює загальні питання підвідомчості трудових спорів, які розглядаються безпосередньо в суді. Тоді як згідно зі ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з абзацом другим пункту 1.1 Статуту науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" Березнівської районної ради, який затверджений рішенням Березнівської районної ради № 141 від 12 травня 2011 року (а. с. 30) власником установи є територіальні громади сіл, селища, міста Березнівського району, а засновником - Березнівська районна рада, яка представляє спільні інтереси територіальних громад району. Галузеве управління методичним кабінетом здійснює відділ освіти районної державної адміністрації. У відповідності з п. 6.1 цього Статуту (а. с. 32) керівництво Методичним кабінетом здійснюється відділом освіти Березнівської районної державної адміністрації. А пунктом 6.3 Статуту передбачено, що безпосереднє керівництво Методичним кабінетом здійснює його завідувач, до компетенції останнього у відповідності з п. 5.11 та абзацом шостим пункту 6.4 Статуту дійсно було віднесено вирішення питань прийому на роботу та звільнення з роботи педагогічних та інших працівників Методичного кабінету. Слід також звернути увагу на те, що змінами до Статуту науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" Березнівської районної ради, що затверджені Березнівською районною радою 26 грудня 2012 року рішенням № 484 та зареєстровані державним реєстратором 31 грудня 2014 року, пункт 6.4 розділу VІ "Керівництво методичним кабінетом" викладений в новій редакції і не передбачає серед повноважень завідувача Методичного кабінету права приймати на роботу та звільняти з роботи його працівників. Хоча в п. 5.11 нової редакції Статуту залишено норму про те, що педагогічні та інші працівники приймаються та звільняються з посади завідувачем Методичного кабінету у погодженні з відповідним органом управління освіти. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що сам по собі факт видання наказу начальником управління освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації про звільнення [PERSON] з посади методиста за відсутності порушень вимог Кодексу законів про працю України щодо її звільнення з посади, не може слугувати підставою для поновлення позивачки на роботі. Крім цього, суд бере до уваги й ту обставину, що фактичне формування науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" Березнівської районної ради як самостійної юридичної особи до логічного завершення не доведено. У науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" Березнівської районної ради відсутні такі обов'язкові елементи, що надають установі статус юридичної особи, як відокремлений баланс, наявність майна, та відсутні його атрибути - розрахунковий рахунок в банку, штатний розпис, не дивлячись на те, що його наявність передбачена п. 5.1 Статуту, не видаються накази по установі. Про печатку установи взагалі відсутня згадка у Статуті Методичного кабінету. А згідно з ч.3 ст.83 ЦК України установою є організація, створена однією або кількома особами (засновниками), які не беруть участі в управлінні нею, шляхом об'єднання (виділення) їхнього майна для досягнення мети, визначеної засновниками, за рахунок цього майна. У статуті жодним чином не згадується про майно установи, яке згідно вимог ст. 102 ЦК України мало бути передане їй засновником після її реєстрації, натомість говориться про матеріально технічне забезпечення Методичного кабінету. Так, пункт 7.1 розділу VII "Майно методичного кабінету" Статуту науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" Березнівської районної ради передбачає, що матеріально-технічне забезпечення методичного кабінету здійснюється засновником через відділ освіти Березнівської районної державної адміністрації, який забезпечує його необхідними будівлями, обладнанням, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування тощо. Про формальний статус науково-методичної установи "Березнівський районний методичний кабінет" Березнівської районної ради як юридичної особи, окрім вищенаведених обставин та встановлених в судовому засіданні фактів, свідчать, у тому числі, пояснення в судовому засіданні самої позивачки [PERSON] про те, що фактично прийняття і звільнення працівників Методичного кабінету з роботи проводилося відповідачем - управлінням освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації, в тому числі й нею самою за час її роботи до 8 квітня 2015 року на посаді начальника управління. А згідно з ч.1 ст. 235 Кодексу законів по працю України працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою. Оскільки звільнення з посади [PERSON] проведено начальником управління освіти, молоді та спору Березнівської районної державної адміністрації, тобто особою уповноваженою власником на здійснення керівництва науково-методичною установою "Березнівський районний методичний кабінет", статус останньої як юридичної особи до кінця не визначений, звільнена позивачка з підстави, передбаченої законом, - п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України по закінченню відпустки по вагітності і пологах основного працівника, поновленню на посаді на період іншої його відпуски - по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вона не підлягає. Не дивлячись на наведені в позовній заяві факти спричнення їй звільненням з посади моральної шкоди, вимог про її відшкодування позивачка [PERSON] не заявила, а тому суд оцінки їм не дає.

Outcome: dismissed