Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

01.12.2017 року від Комунального закладу охорони здоров'я Обласного проти-туберкульозного диспансеру №3 до суду надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3" терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу. В обґрунтування заяви зазначено, що у [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], зміни в легенях вперше виявлені у 2005 році. 21.04.2005 року у неї вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний. В зв'язку з чим [PERSON] отримувала лікування з 21.04.2005 року по 28.12.2005 року в протитуберкульозному санаторії Південної залізниці, де у зв'язку з покрашенням стану здоров'я була переведена на амбулаторне лікування. У серпні 2010 року у [PERSON] виявлено рецидив туберкульозного процесу. 10.08.2010 року рішенням центральної лікарсько-консультативної комісії (ЦЛКК) їй встановлено діагноз: рецидив туберкульозу правої легені інфільтративний, у зв'язку з чим [PERSON] проходила лікування в ОПТД № 3. В 2013 році стан хворої стабілізувався, однак у червні 2016 року під час обстеження у [PERSON] знову було відмічено рецидив туберкульозного процесу. З червня 2016 року по серпень 2016 року проходила лікування амбулаторно, а з 30.08.2016 року по 15.03.2017 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в ОПТД №3. Під час лікування 15.09.2016 року [PERSON] було встановлено діагноз - розширений мультирезистентний туберкульоз верхньої долі правої легені інфільтративний. Водночас, в подальшому [PERSON] самостійно залишила стаціонарне лікування і відмовилася від подальшого лікування. 25.04.2017 року [PERSON] повторно була обстежена у ОПТД №3, однак остання від госпіталізації відмовилася та продовжила лікування амбулаторно. З 19.07.2017 року по 22.08.2017 року [PERSON] проходила стаціонарне лікування в ОПТД №3, та була виписана через відмову від лікування. 20.11.2017 року від медичної сестри загальної лікувальної мережі отримано рапорт про те, що [PERSON] відвідує громадські місця: магазини, аптеки, користується громадським транспортом. Проживає в багатоквартирному будинку, інфікує своїх сусідів, в тому числі і малолітніх дітей, наражаючи їх на ризик захворіти на туберкульоз. Постійно перебуває у Таранівській амбулаторії, оскільки хворіє на цукровий діабет, де контактує з особами, які також знаходяться в амбулаторії. Отже вимоги протиепідеміологічного режиму [PERSON], не виконує. Таким чином, у добровільному порядку [PERSON] самовільно припинила лікування. Хоча їй доведено до відома, що вона є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки її ухилення від лікування можуть бути небезпечними. В період, коли [PERSON] контактує із здоровими людьми, вона наражає їх на небезпеку зараження туберкульозом, оскільки є бактеріоносієм туберкульозу. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини [PERSON], туберкульоз прогресує та становить загрозу розповсюдження хвороби. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 22.11.2017 року за №384 [PERSON] має діагноз - розширений резистентний туберкульоз верхньої долі правої легені інфільтративний, та є носієм бактеріовиділень, несе загрозу розповсюдження туберкульозу. [PERSON] потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3", терміном на три місяці. Під час судового розгляду представник заявника [PERSON] підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON], яка належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явилася. Враховуючи заяву [PERSON], а також відомості протитуберкульозного закладу щодо загрози розповсюдження хвороби, відповідно до ст. 169, ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за її відсутністю. Вислухавши представника заявника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 22.11.2017 року за №384 [PERSON] має основний діагноз - розширений резистентний туберкульоз верхньої долі правої легені інфільтративний, та потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3", терміном на три місяці. (а. с. 4). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу, а також її ухилення від лікування підтверджується даними виписного епікризу із історії хвороби №01-19/799, виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого ТБ 09 №128, доповідної записки медичної сестри, повідомлення про явку на планове обстеження (а. с. 5-8). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 надано докази того, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу, під час амбулаторного та стаціонарного лікування не виконує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved