Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 26 жовтня 2013 року по даний час перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та відмінність поглядів на життя у шлюбі. На протязі останніх семи місяців проживають окремо. На даний час сторони перестали підтримувати подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. Наведені факти призвели до втрати взаємної поваги та любові один до одного, що спричинило розпад їхньої сім`ї. Таким чином просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Крім того у судовому засіданні заявила вимогу про зміну прізвища на дошлюбне - " [PERSON] ". Пояснила, що не вважає за можливе збереження шлюбу, оскільки між нею та відповідачем втрачено почуття довіри, любові, турботи один щодо одного, близько 10-ти місяців позивачка проживає окремо від чоловіка у своєї матері. Відповідач в судове засідання з`явився, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив шлюб розірвати. Суд заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши докази у справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданного, 26 жовтня 2013 року, Локницькою сільською радою Зарічненського районного Рівненської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 8 (а. с. 5). Під час даного шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2015 року (а. с. 6). Згідно позовних вимог Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. У судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають на протязі десяти місяців, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони упродовж тривалого часу шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим, оскільки це суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. Спору щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги відсутність погодження сторін щодо примирення, визнання позову відповідачем, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, та їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а. с. 5) та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, про що заявила позовну вимогу, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою є підставними та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні судові витрати які складаються із судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved