Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя звернулася [PERSON] Свою заяву аргументує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 01 січня 1966 року в Мартинівській сільській раді Гадячського району Полтавської області. Від сімейного подружнього життя у них двоє уже повнолітніх дітей: син - [PERSON], 1967 року народження, та дочка - [PERSON], 1970 року народження, які створили свої сім'ї. За час сумісного подружнього життя ними було придбано майно. Так відповідно до рішення Оженинської сільської Ради №75 від 17.09.1999 року [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку в с. Оженин площею 0,31 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серія РВ01843. Крім того, ними збудовано житловий будинок за адресою [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат, коридору, кухні, веранди з надвірними будівлями. Вказує, що у власності знаходяться автомобіль ВАЗ-2101, реєстраційний номер [NUMBER], автомобільний причіп, реєстраційний номер [NUMBER], причіп вартістю 20 тис. Зазначає, що крім того було придбано пральну машину "Дельфа" вартістю 2000 грн. в 2013 році трактор [NUMBER] вартістю 50000 гривень, в 2014 році придбано холодильник "Дніпро" вартістю 3000 гривень. Крім того за роки сумісного подружнього життя нами куплені меблі телевізор "Електрон", трюмо, два ліжка, килим 2x3, два крісла, коврові доріжки, меблевий гарнітур, два крісла - ліжка, диван, стіл письмовий, журнальний столик, два килими, одна коврова доріжка, п'ять столових сервізів - всього на суму - 10000 грн., спальний гарнітур, тумбочка, телевізор "Електрон", килим 3x4, коврові доріжки, сервант, диван, шість крісел, дві коврові доріжки, кухонний стіл закритий, столовий стіл, два сервізи, кухонний та чайний посуд, холодильник та холодильна камера на суму - 20000грн. Вказує, що між ними склався порядок користування кімнатами і вона не заперечує проти нього. Просила виділити їй 0,16 га земельної ділянки із 0,31 га, що є у їхній власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії РВ 01843. Поділити житловий будинок наступним чином - виділити їй кімнату 1-3 вартістю 2207 грн., кімнату 1-6 вартістю 18721 грн., кухню 1-2 вартістю 23696 грн., коридор 1-9 вартістю 11137 грн., ванну 1-8 вартістю 11442 грн., коридор 1-7 вартістю 9553 грн., сходи "а" - вартістю 778 грн., ? частини огорожі - 3234 грн., а всього в будинку на суму 108980 грн. Виділити відповідачу кімнату - 1-4 вартістю 31373 грн., житлову кімнату 1-5 вартістю 18850 грн., сарай "В" вартістю 7160 грн., погріб "Г" вартістю 6125 грн., колодязь "К" вартістю 1746 грн., вбиральню "І" вартістю 982 грн., ? частини огорожі - 3234 грн., а всього в будинку на суму 90514 грн. З спільно нажитого майна виділити їй - спальний гарнітур - 5 тис. грн., тумбочку - 300 грн., телевізор "Електрон" - 6 тис. грн., килим, коврові доріжки - 1300 грн., кухонний стіл та чайний посуд на суму 1400грн., холодильник "Дніпро" - 3000 грн., всього на суму 20000 грн. Виділити відповідачу меблевий гарнітур - 4 тис., два крісла-ліжка - 2 тис. грн., телевізор "Електрон" - 4 тис. грн., всього на суму 10000грн. Виділити відповідачу автомобіль вартістю 5000 грн., причіп, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю - 5000 грн. і трактор [NUMBER] вартістю 50000 грн., а всього на суму 60000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник позивача не погодилася з запропонованим відповідачем та його представником варіантом поділу житлового будинку, зазначивши, що її влаштує лише нею запропонований варіант. Зазначила, що подала всі наявні документи щодо майна, яке було нажито під час шлюбу. Клопотань про витребування доказів не заявляла. Відповідач позов визнав частково. Подав заперечення на позов, в якому вказував, що дійсно з 01 січня 1966 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого у них народилось двоє дітей: син - [PERSON], 1967 року народження, дочка - [PERSON], 1970 року народження. За час перебування у шлюбі було придбано земельну ділянку розміром 0,31 га та побудовано житловий будинок з надвірними будівлями, в якому вони разом проживають. Погоджується з переліком меблів та побутової техніки, що було ними придбано спільно. Вказує, що не може погодитись з твердженням позивачки що ними придбано спільно трактор в 2013 році вартістю 50 тисяч гривень. Зазначає, що не додано жодних доказів, що підтверджують факт придбання трактора та квитанції про його вартість. Крім того, вказаний трактор був придбаний його сином [PERSON] особисто, згідно договору № 1002115484 від 12 червня 2012 року, та він особисто сплачує усі платежі згідно графіку платежів по кредиту. Не визнав позовні вимоги про придбання в 2001 році з нею спільно причепа вартістю 20 тисяч гривень, оскільки вказаний причіп був виготовлений особисто їх сином [PERSON], він власноручного його змайстрував, тому ні позивачка, ні він, не має права на його володіння чи користування. Зазначає, що позивачкою не надано доказів про підтвердження купівлі причепа та квитанції про його вартість. Не визнав позовні вимоги про придбання автомобіля та іншої техніки, оскільки позивачка не долучила до позовної заяви жодних доказів, що підтверджують факт придбання автомобіля, автомобільного причепа, пральної машини, холодильника та телевізора. Вказує, що погоджується на проведення поділу житлового будинку та земельної ділянки як спільного майна подружжя. Однак не згідний на той варіант поділу, який вказує позивачка з таких підстав. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Зазначає, що [PERSON] є їх сином з позивачкою, тобто є членом сім'ї, він проживає разом зі своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми в будинку за адресою: [ADDRESS], іншого житла у нього не має. Згідно чинного законодавства він має право на користування спірним будинком на таких самих умовах, що він і позивачка. Позивачка постійно конфліктує з сином та його дружиною, провокує сварки та скандали, погрожує виселити його з дружиною та неповнолітніми дітьми з належного будинку, хоча це є явним порушенням їх прав та свобод, передбачених чинних законодавством. Тобто перебуваючи у неприязних відносинах з позивачкою, він не зможе повноцінно користуватись тією частиною будинку, яка буде виділена їй згідно рішення суду. Їхній син буде змушений проживати у належній йому частині будинку, разом з дружиною та 2 неповнолітніми дітьми, оскільки іншого житла у них не має, вони мають право на користування вказаним будинком. На підставі вказаного, той варіант поділу, який пропонує позивачка є неприйнятним, скільки він порушує його права як власника у зв'язку з великим відхиленням від ідеальної частки, та порушує права їхнього сина як члена їхньої сім'ї на користування будинком. Просив відмовити у задоволенні позовної заяви в частині поділу автомобіля, трактора, автомобільного причепа, пральної машини, холодильника та телевізора за недоведеністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Просив провести поділ земельної ділянки у відповідності з поділом будинку згідно 2 варіанту поділу, вказаного у висновку експертного будівельно-технічного дослідження. Просив виділити йому згідно 2 варіанту поділу - коридор 1-7, жилу 1-5, жилу 1-6, ванну 1-8, коридор 1-9, господарські будівлі "Б", 1\\2 частину сараю "В", 1\\2 частину огорожі №1 та стягнути частку у зв'язку з нерівністю ідеальних часток. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечення на позовну заяву підтримали посилаючись на обставини викладені в запереченні. Представник відповідача зазначила, що відповідно до ч.1 ст. 321, ст. 383 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство - частина 2 статті 64 Житлового кодексу України. Вказує, що [PERSON] є членом сім'ї [PERSON] Він проживає разом зі своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми в цьому ж будинку за адресою: [ADDRESS], іншого житла у нього не має. Він має право на користування спірним будинком на таких самих умовах, що і сторони по справі. Вказує, що через неприязні відносини [PERSON] буде змушений проживати у належній відповідачу частині будинку, разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, оскільки іншого житла у них не має і вони мають право на користування вказаним будинком. На підставі вказаного, той варіант поділу, який пропонує позивачка є неприйнятним, скільки він порушує права відповідача як власника у зв'язку з великим відхиленням від ідеальної частки, та порушує права їх сина як члена сім'ї на користування будинком. Просили провести поділ будинку згідно 2 варіанту поділу, виділивши відповідачу коридор 1-7, жилу 1-5, жилу 1-6, ванну 1-8, коридор 1-9, господарські будівлі "Б", 1\\2 частину сараю "В", 1\\2 частину огорожі №1 та стягнути частку у зв'язку з нерівністю ідеальних часток. Щодо поділу іншого майна подружжя, вказала на обставини викладені в запереченні. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сином [PERSON], [PERSON] Зазначає, що трактор на який вказує позивач належить йому . Він особисто придбав трактор згідно договору № 1002115484 від 12 червня 2012 року та він особисто сплачує усі платежі згідно графіка платежів по кредиту. Зазначив, що причеп, як визначає позивач вартістю 20 тисяч гривень, був виготовлений особисто ним - [PERSON], він власноручного його змайстрував, тому ні позивачка, ні відповідач не має права на його володіння чи користування. З матеріалів справи встановлено наступне. Згідно з свідоцтвом про одруження [NUMBER], 01 січня 1966 року в Мартинівській сільській Раді Гадячського району Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами по справі. (а.с.6) Відповідно до висновку №7805 експертного будівельно-технічного дослідження, запропоновані варіанти поділу житлового будинку [ADDRESS]. (а.с.10) Згідно технічного паспорту виготовленого 03 жовтня 2007 року, будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] (а.с.19) Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] (а.с.29) Згідно державного акту серії РВ01843 від 28.02.2000 року [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку в с. Оженин площею 0,31 га. (а.с.30) Відповідно гарантійного талону 28.04.2010 року було придбано пральну машину "Дальфа". Згідно гарантійного талону 25.10.2013 року було придбано пральну машину "Дальфа". Відповідно до копії договору про надання споживчого кредиту від 12.06.2012 року, копія специфікації до договору, копія графіку платежів - [PERSON] придбав трактор. (а.с.53-55) Згідно довідки сільської ради про склад сім'ї [PERSON] від 14.10.2014 року його сім'я складається з дружини, двох дочок, батьків. (а.с.56) Суд, вислухавши позивача, відповідача, їх представників, свідка, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. До вказаних правовідносин слід застосувати вимоги гл. 6 ст. 22-26 КпШС, яка діяла на час укладення шлюбу та придбання майна. При цьому відповідно до вимог ст. 28 КпШС, суд відступає від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Судом враховується, що разом з відповідачем проживає його син - [PERSON] з сім'єю, як член сім'ї власника, а також враховуються інтереси [PERSON] Визначаючи розмір частки кожного з подружжя, суд враховує, що сторони з клопотанням про призначення будівельно-технічної експертизи не зверталися, погодилися з варіантами викладеними у висновку експерта № 7805 від 02.09.2014 року. При цьому суд рахує, що позивачу слід виділити з майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до висновку № 7805 від 02.09.2014 року як першому співвласнику по 2-му варіанту поділу - в натурі 51/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], а саме: коридор 1-1, кухня 1-2, площею 10,7 кв.м, жила 1-3, площею 17,2 кв.м, жила 1-4, площею 24,3 кв.м, сходи "а3", господарські будівлі: 1\\2 сарай "В", погріб "Г", колодязь "К", вбиральня У, 1/2 огорожі № 1. Всього на суму 101933 грн., що становить 51/100 частини від усього будинковолодіння. Виділити [PERSON] - 49/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], а саме: коридор 1-7, площею 7,4 кв.м, жила 1-5, площею 14,6 кв.м, жила 1-6, площею 13,9 кв.м, ванна 1-8, площею 7,5 кв.м, коридор 1-9 кв.м, площею 7,3 кв.м, господарські будівлі: 1\\2 сарай "В", 1/2 огорожі № 1. Компенсація другому співвласнику [PERSON] - 2186 грн. Виконати [PERSON] такі роботи - закласти дверний прорізи №1, №2, №3, №4, влаштувати вхід з двору в приміщення 1-9. Влаштувати вихід з приміщення 1-2 в приміщення 1-3, влаштувати вихід з приміщення 1-3 в приміщення 1-4, в приміщенні 1-2 кухня, встановити перегородку, яка розділить приміщення 1-2 на кухню та коридор шириною 1,1 м. Перепланування житлового будинку та добудову провести з отриманням відповідних дозволів. Влаштувати автономні системи опалення, газо-, електропостачання та інженерних мереж. Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст.120, ст.125 ЗК України слід визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 часку земельної ділянки площею 0,31 га згідно з державним актом серії РВ 01843 від 28.02.2000 року з урахуванням вищезазначеного поділу житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 16 від 12.06.1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вартість майна визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Крім того слід зазначити, оскільки позивачем вказано, що певне майно ними придбано після 2004 року то слід застосувати вимоги ст. 60 СК України за якою, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 317, ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Слід зазначити,що права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Крім того, оскільки відповідач погодився на поділ спільно нажитих побутових речей - меблів, килимів, столового посуду як запропонувала позивач, то зазначені вимоги підлягають до задоволення. При вирішенні позовних вимог про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, суд виходить з того, що не знайшло свого підтвердження матеріалами справи щодо наявності спільно придбаного майна - автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер [NUMBER], автомобільного причіпа, реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки позивач та його представник не зверталися з клопотаннями про витребування доказів з цього приводу і не довели наявність цього майна, зазначені позовні вимоги не підлягають до задоволення за недоведеністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Крім того, судом встановлено, що трактор, на який вказує позивач, як на спільне майно подружжя, належить [PERSON], згідно договору № 1002115484 від 12 червня 2012 року, і не є майном подружжя. Тобто вказане майно не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя, тому і не підлягає поділу. Крім того, позивачка жодним чином не підтвердила факт придбання спільно нажитого майна - телевізорів, як і не підтверджено вартість вказаного майна, тому зазначені позовні вимоги не підлягають до задоволення за недоведеністю та необґрунтованістю заявлених вимог. В судовому засіданні сторони дійшли згоди про визначення вартості побутових речей, майна, яке ними було придбане під час шлюбу меблів, килимів, столового посуду і позовні вимоги щодо вищевказаних речей підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За вказаних обставин з [PERSON] слід стягнути - 243,60 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial