Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Адвокат Пухтаєвич О.О. звернулася в інтересах [PERSON] до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в розмірі 7,42 га умовних кадастрових гектарів з земель колишнього КСП ім.Щорса, розташованих на території Піщанської сільської ради Куп`янського району Харківської області та виділення земельної частки в натурі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.1989 [PERSON] було прийнято в члени колгоспу ім.Щорса Куп`янського району Харківської області, який 06.02.1993 було реорганізовано в КСП ім. Щорса. 13.10.1995 сільськогосподарському підприємству видано Державний акт на право колективної власності на землю, у додатку до якого його було включено до списку осіб, які мають право на отримання майнового паю у цьому КСП, однак сертифікат на земельну частку (пай) на його ім`я не було виготовлено, у зв`язку з чим за захистом своїх прав [PERSON] звернувся до суду. Ухвалою суду від 10.09.2020 провадження відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 28.09.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому зазначено про те, що згідно з Книгою реєстрації державних актів на право колективної власності на землю на території Куп`янського району запис щодо реєстрації державного акту на право колективної власності на землю серія ХР № 19-00-000469, виданого колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Щорса - відсутній, вказаний державний акт не зареєстровано. Однак, у додатку 1 до державного акту - списку громадян - членів колишнього КСП ім. Щорса під № 192 зазначений « [PERSON] ». Запис щодо реєстрації сертифікату на право на земельну частку (пай) у Книзі реєстрації сертифікатів членів колишнього КСП ім. Щорса на ім`я [PERSON] відсутній, сертифікат на його ім`я не видавався, згідно з відомостями державного земельного кадастру станом на 01.01.2013 [PERSON] земельна ділянка в натурі (на місцевості) не виділялася, державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) - не видавався. Крім того, у відзиві вказано, що відповідно до «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Щорса, затвердженої Витягом з протоколу № 2 загальних зборів (зборів уповноважених) членів КСП ім. Щорса від 09.02.1999 уточнений розмір земельної частки (паю) членів колишнього КСП ім. Щорса становить 7,19 кадастрових гектарів, з яких: рілля - 5,69 кадастрових гектарів, сіножаті - 0,26 кадастрових гектари, пасовища - 1,24 кадастрових гектари. З огляду на те, що запис щодо реєстрації державного акту на право колективної власності на землю серія ХР № 19-00-000469, виданого колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Щорса - відсутній та, зважаючи на пропуск позивачем позовної давності, управління держгеокадастру у задоволенні позову [PERSON] просило відмовити. Представником Куп`янської районної державної адміністрації відповідача 06.11.2020 надано до суду заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутність. Заперечень та відзиву щодо позовних вимог до суду не подано. Ухвалою суду від 06.11.2020 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. 21.12.2020 позивачем до суду подано змінену позовну заяву, відповідно до якої у зв`язку з тим, що з 30.11.2020 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області перебуває у стані припинення, а повноваження розпорядження землями Піщанської сільської ради передані Петропавлівській об`єднаній територіальній громад, [PERSON] вважав за необхідне змінити відповідача з управління держгеокадастру на Петропавлівську ОТГ. Ухвалою суду від 28.01.2021 з урахуванням того, що на виконання Наказу Держгеокадастру № 485 від 17.11.2020 «Деякі питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до комунальної власності» 26.11.2020 земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області передані в комунальну власність Петропавлівської об`єднаної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, до складу якої на підставі Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» увійшли Кислівська, Піщанська, Ягідненська сільські ради Куп`янського району, замінено відповідача з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області належним відповідачем Петропавлівською сільською радою Куп`янського району Харківської області. 23.02.2021 Петропавлівською сільською радою Куп`янського району Харківської області подано відзив, у якому зазначено про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] з огляду на те, що запис у трудовій книжці [PERSON] про роботу у КСП свідчить про наявність трудових відносин, однак не свідчать про членство в КСП; державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Щорса не зареєстрований, отже відсутня сукупність обставин для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Крім того, на думку представиника відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. 19.04.2021 Петропавлівською сільською радою Куп`янського району Харківської області подано заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. На підставі трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] , виданої 06.12.1989 на ім`я [PERSON] встановлено, що 01.11.1989 його прийнято в члени колгоспу ім.Щорса Куп`янського району Харківської області та прийнято на роботу різноробочим, звідки 31.03.2000 його було звільнено за власним бажанням (а.с.9зв). Згідно запису № 2 у вищезазначеній трудовій книжці колгоспника у відомостях про членство у колгоспі на сторінці 3 зазначено, що на підставі загальних зборів уповноважених власників КСП ім.Щорса колгосп ім. Щорса реорганізовано в КСП ім.Щорса (а.с.9). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95м «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Частина друга статті 23 Земельного Кодексу України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Головою Піщанської сільської ради на підставі рішення XIІ сесії ХХІІ скликання Піщанської сільської ради від 13.10.1995 було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469, яким колективному сільськогосподарському підприємству ім.Щорса с. Піщане Куп`янського району передано землю для ведення сільськогосподарського виробництва площею 3953,9 гектарів, що підтверджується копією вказаного державного акту (а.с.8). З повідомлення міськрайонного управління у Куп`янському районі та м.Куп`янську Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за вих. № К-7/0-0.23, 032-7/153/20 від 19.02.2020 встановлено, що у додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю серія ХР-19-00-000469, виданого КСП ім.Щорса, у списку громадян - членів колишнього КСП ім. Щорса під № 192 зазначений « [PERSON] » (а.с.12). Відповідно до роз`яснень у п.п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства» при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку ( пай), виділену в натурі (на місцевості). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП ім.Щорса запис щодо реєстрації сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] відсутній, сертифікат не виготовлявся та не видавався (а.с.12). Згідно даних державного земельного кадастру станом на 01.01.2013 [PERSON] земельна ділянка в натурі (на місцевості) не виділялася, державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) також не видавався (а.с.40). Оскільки позивач [PERSON] був включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-19-00-000469 за № 192 на час видачі вказаного державного акта, то він має право на земельну частку (пай). Відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Щорса, затвердженої Витягом з протоколу № 2 загальних зборів (уповноважених) членів КСП ім.Щорса від 09.02.1999 уточнений розмір земельної ділянки (паю) членів колишнього КСП ім.Щорса становить 7,19 кадастрових гектарів, з яких: рілля - 5,69 кадастрових гектарів, сіножаті - 0,26 кадастрових гектарів, пасовища - 1,24 кадастрових гектари (а.с.40). Вищезазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що чинне законодавство не містить обмеження у часі щодо витребування членами КСП належних їм, відповідно до законодавства, земельних часток (паїв), а припис щодо розподілу ділянок між членами КСП в рівних частках є майновим інтересом, майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги заперечення в частині пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутності запису про реєстрацію державного акту. Наведене випливає з практики Європейського Суду з прав людини. Так, у п. 22, 24 Рішення у справі «Сук проти України» (заява № 10972/05) від 10.06.2011 визначено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Якщо вимога заявника до національного суду ґрунтується на чіткому положенні національного законодавства, що було чинним на час виникнення спірних правовідносин, та заявник виконав ці умови законодавства, він може вважатися таким, що мав обґрунтовані сподівання. За таких обставин, з метою відновлення порушених прав позивача, враховуючи, що [PERSON] був членом КСП ім. Щорса і залишався ним відповідно до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, на час його видачі, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну частку (пай) в землях колишнього КСП ім.Щорса с. Піщане Куп`янського району Харківської області, однак у розмірі 7,19 кадастрових гектарів, оскільки такий розмір уточнено та затверджено загальними зборами членів КСП ім.Щорса від 09.02.1999. Позовні вимоги [PERSON] в частині виділення земельної частки (паю) в натурі задоволенню не підлягають з огляду на таке. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 р. № 899-IV (далі - Закон № 899-IV). Відповідно до положень ст. 2 вказаного закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Пунктом 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом (Постанова ВС № 323/323/17 від 20.06.2018 провадження № 61-9871св18). Статтею 5 Закону № 899-IV передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Отже, оскільки за позивачем цим судовим рішенням визнається право на земельну частку (пай), зазначена обставина посвідчує наявність у нього права на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), то саме Петропавлівська сільська рада Куп`янського району Харківської області є тим органом, який має реалізувати наявне у позивача право на таку земельну ділянку. Відповідно до ст.13 Закону № 899-IV нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власника невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям). Згідно пункту 21 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", тобто з 01.01.2019, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. З аналізу даних правових норм слідує, що до повноважень сільської ради входить розпорядження землями територіальної громади, у власності якої знаходяться землі колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі невитребувані частки (паї). Передача таких паїв сільською радою в оренду можлива після формування їх у земельні ділянки для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. Законодавцем встановлено строк (до 1 січня 2025 року), після спливу якого невитребувана частка (пай) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. З повідомлення ГУ Держгеокадастру у Харківськівй області від 21.09.2020 встановлено, що на території Петропавлівської (до утворення ОТГ - землі в адміністртаивних межах Піщанської) сільської ради Куп`янського району наявні 83,4313га ріллі земель внутрішньогосподарсьвого резервного фонду (землі КСП ім.Щорса), за рахунок яких і можлива реалізація права позивача на земельну частку (пай). Отже, у даному випадку, положення Закону № 899-IV не передбачають наявність у сільської ради вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, бо за результатами звернення особи із сертифікатом, що посвідчує його право на отримання земельної частки (паю) сільська рада має реалізувати таке право особи, шляхом прийняття рішення про виділення земельної ділянки в натурі. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині виділення земельної частки (паю) в натурі є передчасними, оскільки ним ще не здійснено дій, направлених на реалізацію права на земельну частку (пай) та відповідачем не приймалося рішення про відмову у виділенні такої земельної частки в натурі, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині задолвленню не підлягають.

Outcome: partial