Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] , посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад і лікування та обстеження [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] , який є недієздатним, 21.08.2019 року доставлений в ХОПЛ № 1 у супроводі працівника інтернату. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка 22.08.2019 року оглянула хворого підтвердила, що [PERSON] страждає на органічний розлад внаслідок гепатолентикулярної дегенерації, з помірно вираженим психоорганічним синдромом, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а тому потребує лікування в умовах стаціонару. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічній розлад, а тому лікування хворого можливе лише в стаціонарних умовах. Законний представник хворого [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву ХОПЛ №1 та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу. [PERSON] в судовому засіданні не зміг висловити власну думку відносно своєї госпіталізації. Прокурор не заперечив проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується допсихіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2018 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] , який є недієздатним згідно рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27.02.2014 року, 21.08.2019 року доставлений в ХОПЛ № 1 у супроводі працівника інтернату. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка 22.08.2019 року оглянула хворого підтвердила, що [PERSON] страждає на органічний розлад внаслідок гепатолентикулярної дегенерації, з помірно вираженим психоорганічним синдромом, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а тому потребує лікування в умовах стаціонару. Дані обставини підтверджуються: рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 27.02.2014 року, яким [PERSON] визнано недієздатним, а [PERSON] призначено його опікуном; висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 22.08.2019 року, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, являється недієздатним та особою з інвалідністю 2 групи, не здатний критично оцінювати свій стан,а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар; медичною картою стаціонарного хворого № 6497 від 21.08.2019 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар. На підставі ст.ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 20.12.2018, суд

Outcome: approved