Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", в якому просить стягнути 98 137 грн. 42 коп. страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажира від нещасних випадків (НВ) № К 0002693 від 14.03.2013 року, у відповідності до якого було застраховано, транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO WAGON, д.н. [NUMBER], яким позивач володіє на праві приватної власності. 17.04.2013 року, в період часу з 20 год. 00 хв. по 22 год. 10 хв., невстановлена особа, за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 124 (територія КПІ), розбивши скло задніх правих дверей автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, д.н. [NUMBER], викрала елементи салону та пошкодила деталі даного автомобіля. 18.04.2013 року до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» [PERSON] було подано заяву про настання події, що сталася 17.04.2013 року за участю транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WAGON, д.н. [NUMBER], Вх. № 132752492. 10.06.2013 року [PERSON] було подано заяву про виплату страхового відшкодування. 23.09.2013 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовлено у виплаті заявленого страхового відшкодування у повному обсязі. Проте, [PERSON] вважає відмову незаконною, а тому, для захисту своїх прав змушений був звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що позивачем, в порушення п. 23.2.3 Договору страхування, не було надано копію процесуального рішення органів МВС, прийнятого по факту пошкодження, ТЗ та не надано завірену копію постанови про порушення кримінальної справи, призупинення та/або закриття кримінальної справи, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкоджування. Приймаючи до уваги вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON](далі - позивач, [PERSON], страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"(далі - відповідач, ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", страховик) укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажира від нещасних випадків (НВ) № К 0002693 від 14.03.2013 року(далі - Договір страхування), у відповідності до якого було застраховано транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO WAGON, д.н. [NUMBER], яким позивач володіє на праві приватної власності. Як вбачається із пояснень позивача та витягу з кримінального провадження № 12013110090005056, 17.04.2013 року за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 124, невстановлена особа викрала із автомобіля чуже майно, яке належить [PERSON], а саме, комплектуючі частини салону автомобіля, після чого з місця вчинення злочину зникла(а.с. 21). З довідки Солом'янського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 24.04.2013 року вбачається, [PERSON] звертався з офіційною заявою до Солом'янського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, з приводу того, що 17.04.2013 року невстановлена особа, за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 124, розбила скло задніх правих дверей автомобіля "Мітсубісі", д.н. [NUMBER], та викрала з нього елементи салону. Дана подія була внесена до ЄДР за № 12013110090005056, по даному факту СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві відкрите кримінальне провадження, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України(а.с. 20). 18.04.2013 року позивачем було подано заяву до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про настання події, що сталася 17.04.2013 року за участю транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WAGON, д.н. [NUMBER], Вх. № 132752492. Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, разом із заявою, [PERSON] було подано необхідні первинні документи, а саме: копія паспорту, копія ІПН, копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ, копія посвідчення водія. В той же день, співробітником Департаменту врегулювання страхових випадків було проведено огляд пошкоджень Застрахованого ТЗ, про що було складено відповідний Акт огляду. Крім цього, 24.04.2013 року, позивачем були надані Страховику документи з компетентного органу (міліції), які підтверджують настання даного випадку, а саме: Довідка (Вх. № 132752492) та Витяг з кримінального провадження № 12013110090005056 (Вх. № 4281). Як вбачається із матеріалів справи, 10.06.2013 року позивачем було подано відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування(а.с. 35-36). З метою встановлення розміру матеріального збитку, позивачем було замовлено відповідну оцінку матеріального збитку у ТОВ "Сальватор". Відповідно до Звіту № 368 від 30.04.2013 року, виданого ТОВ «Сальватор», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WAGON, д.н. [NUMBER], складає 108 856,42 грн.(а.с. 24). Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно із ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п. 23.5. Договору страхування, за страховими ризиками, зазначеними в п.13.1. - 15.5. цього Договору, Страховик протягом 30 (тридцяти) робочих днів після одержання всіх необхідних документів приймає рішення про виплату страхового відшкодування, складає Страховий Акт та здійснює виплату страхового відшкодування, або приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування і письмово повідомляє Страхувальника з обґрунтуванням причин відмови. Згідно із п.п. 23.1, 23.2, 23.2.3 Договору страхування, виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком відповідно до умов цього Договору на підставі Заяви страхувальника про подію та виплати страхового відшкодування і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком та на підставі всіх необхідних документів. Для встановлення обставин страхового випадку та визначення розміру збитку страхувальник зобов'язаний надати документи в залежності від страхового випадку: по ризику "ПДТО"(п. 13.2 Договору) додатково до документів зазначених в п. 23.2.1 Договору надаються наступні документи: довідка органів МВС із зазначенням повного імені (назви) страхувальника та користувача ТЗ, марки, моделі та державного реєстраційного знаку ТЗ, місця, часу та обставин події, переліку пошкоджень, завданих ТЗ, а також копію процесуального рішення органів МВС прийнятого по факту пошкодження ТЗ. У разі порушення кримінальної справи - завірену копію постанови про порушення кримінальної справи, призупинення та/або закриття кримінальної справи. Як вбачається із матеріалів справи, а саме, із листа відповідача від 29.10.2013 року № 7188, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» отримала постанову про закриття кримінального провадження з приводу пошкодження ТЗ позивача, отже, відповідачем, було отримано копію процесуального рішення органів МВС, прийнятого по факту пошкодження ТЗ, у відповідності до п. 23.2.3 Договору страхування. Щодо подання завіреної копії постанови про порушення кримінальної справи, призупинення та/або закриття кримінальної справи, суд вважає за необхідне зазначити те, що на момент укладення договору страхування вступив у дію Кримінальний процесуальний кодекс України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI, який не передбачає такої стадії процесу як "порушення кримінальної справи". Приймаючи до уваги те, що кримінальна справа не могла бути порушена, то вимоги відповідача про надання копій постанови про порушення кримінальної справи, призупинення та/або закриття кримінальної справи є незаконними. Відповідно до п. 23.7. Договору страхування, у випадку, якщо для встановлення факту, причин та наслідків страхового випадку (в т.ч. якщо обсяг і характер пошкоджень застрахованого ТЗ не відповідають причинам і обставинам страхового випадку, є потерпілі особи, інші подібні випадки) Страховиком направлені запити у відповідні установи або проводиться експертиза, Страховик має право відстрочити строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування на період очікування необхідної інформації, але не більше ніж на 180 календарних днів. Слід зазначити про те, що заперечення відповідача не містить посилань на те, що ним для встановлення факту, причин та наслідків страхового випадку направлені запити у відповідні установи або проводиться експертиза, а тому, на думку суду, відсутні підстави для відстрочення страховиком строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування на період очікування необхідної інформації. Отже, приймаючи до уваги те, що відповідачем після отримання процесульаного рішення органів МВС (копії постанови про закриття кримінального провадження від 13.09.2013 року), протягом 30 (тридцяти) робочих днів не було сплачено позивачу страхове відшкодування, суд вважає, що відповідач не виконує належним чином умови Договору страхування. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приймаючи до уваги вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення страхове відшкодування за договором страхування у розмірі 98 137 грн. 42 коп.(108 856,42(розмір збитку) - 10 179,00(розмір не сплачених платежів по Договору страхування) - 540,00(франшиза по Договору страхування)). Відповідно до Витягу Судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) Верховного суду України, з урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII (Закон України «Про захист прав споживачів), то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються Законом № 1023-XII в частині, не врегульованій спеціальним законом. Суд вважає за необхідне зазначити і те, що під час розгляду даної справи судом були враховані п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII, відповідно до якого, нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved