Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 15 жовтня 1983 року вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Добровеличківському ЗАГС Кіровоградської області, актовий запис №56. В даний час мають дорослих дітей, які проживають окремо. За час спільного проживання ними було набуто спільне майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, вул. Комсомольська, 46. Позивачка зазначає, що між нею та відповідачем постійно виникають спори щодо порядку користування і володіння будинком, у зв'язку з чим просить розподілити житловий будинок, розташований за адресою: смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, вул. Комсомольська, 46, що є їх з відповідачем спільною сумісною власністю, виділивши їй у власність частину будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме: веранду 1-1 площею 14,75 кв.м, кімнату 1-2 площею 40,5 кв.м, коридор 1-3 площею 10,85 кв.м, кімнату 1-4 площею 8,74 кв.м, кімнату 1-5 площею 9,34 кв.м, кімнату 1-6 площею 9,88 кв.м, а також гараж літ."Б", сарай "Д" та вбиральню літ. «Є», що становить 51/100 частки будинку. Відповідачеві виділити у власність веранду І-ІІ площею 12 кв.м, котельню 1-8 площею 11,21 кв.м, кладову 1-7 площею 8,1 кв.м, кухню 1-9 площею 33,12 кв.м, кімнату 1-10 площею 8,92 кв.м, ванну 1-11 площею 8,4 кв.м, коридор 1-1 площею 7,5 кв.м., а також погріб літ."Гг" та сараю літ."В", що складає 49/100 частки будинку. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність та розподілити майно, що є спільною сумісною власністю її та відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розподілу майна, що є спільною сумісною власністю його та позивачки. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України). Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 1983 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис №56, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ОЛ №383806, виданим 15 жовтня 1983 року відділом ЗАГС Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 7). Під час шлюбу відповідачем придбано житловий будинок за адресою вул. Комсомольська, 46 в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом №2192 на право приватної власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Вільшанської селищної ради №34 від 29.05.2009 року (а.с. 22). Вартість житлового будинку, належного відповідачу, складає 56689 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна від 09 січня 2015 року (а.с. 12-21). Судом встановлено, що зазначений житловий будинок з надвірними побудовами придбано сторонами під час їхнього шлюбу та спільністю участі їх коштів і працею в набутті цього майна, що підтверджено письмовими доказами, а тому суд приходить до висновку про належність до спільної сумісної власності сторін житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, вул. Комсомольська, 46. Позивачка звернулась до суду з позовом про розподіл їх з відповідачем спільного майна, оскільки між ними виникають спори щодо порядку користування і володіння житловим будинком. Відповідно ч.1 ст. 63 СК України, яка кореспондується зі ст. 369 ЦК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За нормами ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 71 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено ст. 370 ЦК України, за нормами якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За нормами ч.1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч.1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до висновку Ульяновського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації щодо технічної можливості поділу об»єкта нерухомого майна від 23 січня 2015 року та акту розрахунку і поділу ідеальних часток від 23 січня 2015 року, можливий поділ житлового будинку з надвірними побудовами, який належить [PERSON] та розташований по вул. Комсомольській, 46 в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області з виділом у натурі одному власнику: веранди І-ІІ площею 12 кв.м, котельні 1-8 площею 11,21 кв.м, кладової 1-7 площею 8,1 кв.м, кухні 1-9 площею 33,12 кв.м, кімнати 1-10 площею 8,92 кв.м, ванної 1-11 площею 8,4 кв.м, коридору 1-1 площею 7,5 кв.м., а також погрібу літ."Гг" та сараю літ."В", що складає 49/100 частки будинку. Другому власнику можливий виділ веранди 1-1 площею 14,75 кв.м, кімнати 1-2 площею 40,5 кв.м, коридору 1-3 площею 10,85 кв.м, кімнати 1-4 площею 8,74 кв.м, кімнати 1-5 площею 9,34 кв.м, кімнати 1-6 площею 9,88 кв.м, а також гаражу літ."Б", сараю "Д" та вбиральні літ. «Є», що становить 51/100 частки будинку. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача до звернення до суду з позовом про розподіл спільного майна з відповідачем є обґрунтованими та вважає за можливе виділити частку позивачці зі спільної сумісної власності та залишення іншої частини будинку із спільної сумісної власності відповідачу згідно з висновком Ульянівського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації щодо технічної можливості поділу об»єкта нерухомого майна, оскільки, на думку суду, запропонований варіант найбільше відповідає інтересам співвласників та належним їм ідеальним часткам, а саме: позивачці виділити 51/100 частки, а відповідачу - 49/100 частки. Ураховуючи, що в результаті виділу позивачці частки будинку, що перевищує її частку з відповідачем в спільному сумісному майні за рахунок зменшення частки відповідача, суд стягує на користь останнього грошову компенсацію за зменшення належної йому частки, яка складає 1/100 та дорівнює 566 грн. 89 коп., виходячи з вартості всього будинку та згоди сторін. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved