Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

24.12.2019 р. на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2019 року про передачу цивільної справи за підсудністю, до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачів «Моторвагонного депо Христинівка» та «Оборотного моторвагонного депо Миколаїв», в якому позивачка просила суд визнати дії відповідачів щодо її звільнення незаконними, поновити її на роботі у виробничому підрозділі служби приміських пасажирських перевезень «Моторвагонне депо Христинівка» за контрактом на посаді провідника пасажирського вагону, а також зобов`язати відповідача провести з нею розрахунок по заробітній платі за жовтень (з 23.10.19) та листопад 2019 року по час допуску до роботи в повному обсязі. В подальшому [PERSON] надала уточнену позовну заяву, в якій просила замінити неналежного відповідача на Акціонерне товариство «Українська залізниця», зазначивши третіми особами Регіональну філію "Одеської залізниці" АТ "Укрзалізниця", виробничий підрозділ служби приміських пасажирських перевезень "Моторвагонне депо Христинівка" та структурний підрозділ "Оборотне моторвагонне депо Миколаїв". В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах на підставі строкового трудового договору - контракту на посаді провідника пасажирських вагонів. До її основних обов`язків входило виконання вимог Інструкції провідника пасажирського вагону (моторвагонного поїзда) та інших документів, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагону (моторвагонного поїзда). Однак, в період її перебування у плановій відпустці роботодавцем було прийнято рішення про залучення провідника пасажирського вагону до комісійної роботи поза контрактом у дні, коли не виконується основна контрактна робота, суть якої полягала у фактичному санітарному обслуговуванні вагонів. Після виходу з відпустки остання була повідомлена в усному порядку про проведення комісійних робіт 30.10.2019 р. в РПД-8. Позивачка [PERSON] зазначила, що 30.10.2019 р. вона прибула на роботу, однак до виконання комісійних робіт не приступила, посилаючись на те, що з нею не було проведено інструктаж, не вказано місце роботи та об`єм робіт, не видано одяг та засоби для виконання робіт. Про названі обставини вона повідомила керівника Оборотного моторвагонного депо м. Миколаєва в телефонній розмові однак, останній відмовився з нею розмовляти та поклав слухавку. Перебуваючи впродовж 1 часу на роботі в депо вона так і не отримала роз`яснень щодо об`єму виконання робіт, а також щодо того, чи буде вважатися її ухід - прогулом. Прибувши на наступний день (01.11.2019 р.) для виконання робіт, безпосередньо передбачених контрактом, вона була повідомлена про призначення оперативної наради та необхідність надання пояснень щодо її відсутності на роботі 30.10.2019 р. В цей же день за результатами наради позивачці повідомили про її звільнення з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України. В позовній заяві [PERSON] також зазначила, що з наказом про її звільнення вона ознайомлена не була, копію наказу не отримала, а трудова книжка перебуває у м. Христинівка Черкаської області. Посилаючись на безпідставність та незаконні дії з боку роботодавця, вона була змушена звернутися в суд за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача АТ "Українська залізниця" надав суду відзив на позовну заяву, в якому посилався, що 16.08.2017 р. з позивачкою був укладений контракт, згідно з умовами якого [PERSON] зобов`язувалася чесно і сумлінно виконувати вимоги діючої Інструкції провідника пасажирського вагону (моторвагонного поїзда та інші нормативні документи, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагону (моторвагонного поїзда). Інструкцією провідника пасажирського вагону, з якою була ознайомлена позивачка, передбачено, що провідник пасажирського вагону приймає особисту участь у весняному та осінньому комісійних оглядах дизель-поїздів. Крім того, для всіх провідників пасажирських вагонів на кожний місяць був розроблений графік роботи і відпочинку, в якому також було визначено час для виконання комісійних оглядів та який був доведений до відома [PERSON] . Представник відповідача у відзиві зазначив, що 30.10.2019 р. позивачка прибула на роботу і отримала всі засоби та інвентар від бригадира [PERSON] для виконання комісійних робот однак, відмовилася їх виконувати через те, що такі засоби не відповідали її бажанням. Проінформував, що позивачка [PERSON] написала рапорт на ім`я керівника департаменту приміських пасажирських перевезень АТ "Укрзалізниця" про те, що виданих засобів та інвентарю не вистачило для виконання комісійних робіт. У відзиві представник відповідача повідомив, що о 08 год. 55 хв. позивачка [PERSON] покинула місце роботи не повідомивши при цьому жодну особу, про що був складений акт про її відсутність на робочому місці. 01 листопада 2019 р. позивачка була під підпис ознайомлена з повідомленням про проведення наради щодо її відсутності на роботі напередодні, тобто 30.10.2019 р. В ході наради [PERSON] надала пояснення, які не підтвердили поважність причин за яких вона покинула місце роботи. Крім того, на адресу позивачки 01.11.2019 р. за допомогою поштвого зв`язку було направлено повідомлення щодо отримання трудової книжки у відділі кадрів та ознайомлення з відповідними документами, яке вона отримала однак, у визначений час до відділу кадрів не з`явилася. На підставі письмової заяви [PERSON] копія наказу про звільнення разом з трудовою книжкою була направлена на визначену позивачкою адресу 19.12.2019 р. Посилаючись на те, що наказ про звільнення [PERSON] оформлений належним чином та відповідає вимогам трудового законодавства представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглядати справу без його участі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав. 16.08.2017 р. між позивачем [PERSON] та виробничим підрозділом служби приміських пасажирських перевезень "Моторвагонне депо Христинівка" був укладений контракт № 12 терміном дії з 18.10.2017 до 25.10.2022. Умовами контракту, а також Робочою інструкцією провідника пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) оборотного моторвагонного депо Миколаїв, затвердженою начальником виробничого підрозділу "Моторвагонного депо Христинівка" 17.05.2019 р. (далі - Інструкція), визначені обсяги роботи, вимоги до якості і строків виконання роботи, права і обов`язки сторін, їх відповідальність, а також умови оплати і організації праці, підстави припинення та розірвання трудових відносин. Про обізнаність позивача зі змістом і умовами контакту та Інструкції свідчить підпис [PERSON] на вказаних документах та підтверджується ксерокопіями наданих суду документів. Так, пунктом 4 розділу 2 "Обов`язки сторін" Контаркту з працівником № 12 (далі - Контракт № 12) від 16.08.2017 р. передбачено, що окрім іншого працівник зобов`язується чесно і сумлінно виконувати вимоги діючої Інструкції провідника пасажирського вагону (мотовагонного поїзда) та інші нормативні документи, що регламентують порядок роботи провідника пасажирського вагону (мотовагонного поїзда). Пунктом 7 розділу 3 "Робочий час" Контракту № 12 передбачено, що для працівника встановлюється графік роботи і відпочинку, що розробляється на підставі відповідного наказу Укрзалізниці, яким затверджені рекомендовані графіки роботи та відпочинку працівників. Згідно з пунктами 1.7, 1.8 розділу 1 "Завдання та обов`язки" Інструкції працівник приймає особисту участь у весняному та осінньому комісійних оглядах дизель-поїздів. Виконує в повному обсязі перелік обов`язків, згідно інструкції провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда). Відповідно до п. 13 розділу 5 «Відповідальність сторін, вирішення спорів» Контракту № 12 у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та умов цього контракту. Згідно з положеннями підпункту «в» пункту 17 розділу 6 «Зміни,припинення та розірвання контракту» Контракту № 12, контракт припиняється з ініціативи роботодавця до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених законодавством (статтями 40, 41 КЗпП України) та цим контрактом. Так, на виконання умов Контракту № 12 був складений графік роботи провідників РПД-8 на жовтень місяць 2019 року з якого вбачається, що 30.10.2019 р. [PERSON] мала відпрацювати 5 годин комісійних робіт. Зі змісту рапортів самої [PERSON] та бригадира «Оборотного моторвагонного депо Миколаїв» [PERSON] від 30.10.2019р. вбачається, що позивачка [PERSON] будучи обізнаною з графіком робіт провідників РПД-8 на жовтень 2019р. та необхідністю виходу на роботу для виконання комісійних робіт, прибула до роботи о 08 год.00 хв., отримала для роботи: халат, гумові рукавиці, швабру, відро, мило у кількості 2 штук, ганчірки. У своєму рапорті від 30.10.2019 р. позивачка [PERSON] також зазначила, що виданих засобів для виконання комісійних робіт було недостатньо, а тому вона не змогла виконати комісійні роботи у повному обсязі. Як вбачається з рапорту бригадира "Оборотного моторвагонного депо Миколаїв" [PERSON] від 30.10.2019 р., позивачка [PERSON] після отримання засобів для виконання комісійних робіт не приступила до їх фактичного виконання, а посилаючись на невідповідність марки миючих засобів, покинула місце роботи, склавши вищезазначений рапорт. За наслідками самовільного залишення робочого місця працівниками «Оборотного моторвагонного депо Миколаїв» 30.10.2019 р. був складений акт про відсутність на робочому місці [PERSON] , в якому також підтверджено той факт, що [PERSON] , прибувши на роботу 30.10.2019 р. для виконання комісійних робіт, о 08 год. 55 хв. покинула робоче місце без попередження та поважних причин. У своїх поясненнях від 01.11.2019 року позивачка [PERSON] підтвердила той факт,що вона прибула на роботу 30.10.2019 р. о 08 год.00 хв. згідно визначеного графіку для виконання комісійних робіт однак, посилаючись на недостатність засобів для виконання робіт, не змогла виконати комісійні роботи у повному обсязі. У своїх поясненнях [PERSON] також зазначила, що їй ніхто не повідомив про необхідність прибування на території депо протягом 5 годин, а також де безпосередньо вона мала знаходитися в цей час. Підтвердила, що у зв`язку з названими обставинами о 08 год. 55 хв. вона покинула Депо. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Так, прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом робочого дня, а також відсутність без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно. Отже, склад прогулу, вчиненого за виною працівника, характеризується двома ознаками: а) відсутністю на роботі протягом робочого дня; б) відсутністю на роботі протягом дня більше трьох годин як безперервно, так і сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. У тому разі, якщо працівник обґрунтовує невихід на роботу поважними причинами,оцінка таких причин на предмет поважності повинна виходити з того, що ці причини мають бути істотними, тобто такими, які перешкоджають явці на роботу і не можуть бути усунені самим працівником. Кожна з таких причин має бути підтверджена відповідними виправдними документами (довідками), виданими уповноваженими органами. Обов`язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника. Звільнення працівника з роботи може мати місце за одноразовий випадок прогулу без поважних причин. Якщо причину відсутності на роботі не можна віднести до поважних, роботодавець має право звільнити працівника за прогул на підставі п. 4 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Для цього роботодавцю необхідно: встановити факт відсутності працівника на роботі три і більше години безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин; документально підтвердити факт відсутності працівника на робочому місці. Підтвердними документами можуть бути доповідна записка безпосереднього начальника працівника на ім`я керівника підприємства та акт про відсутність на робочому місці, підписаний комісією, що складається не менше ніж з трьох осіб; витребувати у працівника письмові пояснення з причин відсутності на роботі; додержати строки застосування звільнення за прогул; не застосовувати інших заходів дисциплінарного стягнення до працівника за прогул. Згідно із ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; отримати згоду профспілкового органу (в разі наявності такого на підприємстві) на звільнення працівника за прогул на підставі п. 4 ч. 1 ст.40 КЗпП України; видати наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення,з яким ознайомити працівника під підпис; у день звільнення провести з працівником остаточний розрахунок і видати копію наказу про звільнення та належним чином оформлену трудову книжку. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено про те, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КзпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни. Наказ про застосування до працівника стягнення не може містити стягнень, не передбачених ст. 147 КЗпП України. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Судом було встановлено, що факт відсутності позивача на роботі без поважних причин підтверджується наданими стороною відповідача доказами: рапортом бригадира "Оборотного моторвагонного депо Миколаїв" Дьоміною Г.В. від 30.10.2019 р. про залишення робочого місяця [PERSON] ; актом від 30.10.2019 р. про відсутність на робочому місці [PERSON] з 08 год. 55 хв. без поважних причин; рапортом позивача [PERSON] від 30.10.2019 р. та її письмовими поясненнями від 01.11.2019 р.; протоколом № РПЧ-07/305 від 01.11.2019 р., в якому по факту порушення [PERSON] трудової дисципліни остання пояснила, що не виконувала роботи через ненадання їй відповідних миючих засобів "Укрзалізницею", через що самовільно покинула робоче місце. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] 30 жовтня 2019 року допустила прогул без поважних причин, і відповідач мав достатні підстави для звільнення її з роботи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Що стосується посилань позивача [PERSON] на те, що їй не було достовірно відомо про залучення працівників до комісійних робіт поза контрактом, тобто у дні, коли не виконувалася її основна контрактна робота провідника пасажирського поїзду, то дані обставини не знайшли свого підтвердження. Так, сама позивачка у позовній заяві, рапорті та поясненнях від 30.10.2019 р. і 01.11.2019 р. підтверджує той факт, що 30.10.2019 р. з`явилася до "Оборотного моторвагонного депо Миколаїв" для виконання комісійних робіт, які також значаться у графіку роботи провідників на жовтень місяць 2019 року, та не приступила до роботи, посилаючись на те, що з нею не був проведений інструктаж, не вказано місце роботи та її об`єм, не видано робочий одяг та засоби для роботи. Сама позивачка не оскаржує той факт, що з нею не був проведений інструктаж з техніки безпеки, а навпаки посилається на те, що їй не були видані засоби для проведення комісійних робіт та такі роботи взагалі не входили до її обов`язків. Дані обставини спростовані наявними в матеріалах справи документами, а саме Інструкцією провідника пасажирського вагона, в якій зазначено, що працівник (провідник пасажирського вагона) приймає особисту участь у весняному та осінньому комісійних оглядах дизель-поїздів, з якою [PERSON] була ознайомлена з проставлянням особистого підпису від 20.05.2019 р., а також самими поясненнями та рапортом [PERSON] , в яких вона також власноруч зазначає, що їй були видані: робочий халат, брускове мило у кількості 2 штук, швабра, ганчірка, відро, гумові рукавички. Посилання позивачки [PERSON] на те, що 01.11.2019 р. їй було надане повідомлення про проведення наради без зазначення дати також не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься письмове повідомлення за № РПЧК-11/2208 від 01.11.2019 р. на ім`я [PERSON] про призначення 01.11.2019 р. о 08 год. 00 хв. оперативної наради при начальнику моторвагонного депо Христинівка з приводу відсутності [PERSON] на роботі згідно графіка 30.10.2019р. Вказане повідомлення позивачка [PERSON] отримала особисто, про що свідчить підпис останньої із зазначенням дати його отримання - 01.11.2019 р. та часу: "07 год. 00 хв." Що стосується зауважень [PERSON] про, на її погляд, незаконні дії відповідача щодо звільнення з роботи 30 жовтня 2019 р., тобто до надання нею пояснень 01.11.2019 р. з приводу відсутності на робочому місці 30.10.2019 р., суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників днем звільнення вважається останній день роботи, який роботодавець зобов`язаний виконати. Крім того, враховуючи, що 30.10.2019 р. [PERSON] прибула на роботу та згідно наявних в матеріалах справи документів пробула на робочому місці майже годину, після чого самовільно залишила місце роботи, суд не вбачає порушень трудового законодавства щодо дати звільнення позивача [PERSON] . Стосовно посилання позивача на неотримання наказу про звільнення та трудової книжки слід зазначити наступне: В матеріалах справи міститься ксерокопія повідомлення виробничого підрозділу служби приміських пасажирських перевезень "Моторвагонного депо Христинівка" Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" від 01.11.2019 р. за № РПЧК-11/07 на ім`я [PERSON] про звільнення 30.10.2019 р. за прогул без поважних причин та проінформовано про необхідність явки у відділ кадрів "Моторвагонного депо Христинівка" для отримання трудової книжки на руки та ознайомлення з відповідними документами. Вказане повідомлення було направлено відповідачем рекомендованим листом за місцем реєстрації [PERSON] та отримано позивачкою 04.11.2019 р., про що міститься відмітка на копії поштового зворотнього повідомлення в графі "особисто". Названі дії відповідача узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме пунктом 4.2 згідно з положеннями якої в разі відсутності працівника на роботі в день звільнення, власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Так, згідно з наявною в матеріалах цивільної справи ксерокопії заяви [PERSON] , 11.12.2019 р. позивачка звернулася до начальника "Моторвагонного депо Христинівка" Ковальова В.С. з відповідною заявою про направлення на її поштову адресу трудової книжки і копії наказу про звільнення. Вказана заява отримана "Моторвагонним депо Христинівка" 17.12.2019 р. Відповідно до копії листа за № РПЧ-11/2492 від 19.12.2019 р. на адресу позивачки [PERSON] була направлена трудова книжка серії [NUMBER] від 11.09.2000 р. та копія наказу про звільнення № 329/ос від 01.11.2019 р. Названі документи отримані [PERSON] 26.12.2019 р., про що міститься відмітка у зворотньому поштовому повідомленні в графі: "особисто". Слід також зазначити, що 02.12.2019 р. Управлінням держпраці у Черкаській області було проведено інспекційне відвідування АТ "Українська залізниця" Регіональна філія "Одеська залізниця" виробничий підрозділ "Моторвагонне депо Христинівка" щодо можливого порушення законодавства про працю стосовно працівника [PERSON] . За результатами перевірки порушень при звільненні працівника за п. 4 ст. 40 КЗпП України не встановлено. Аналіз наведених норм законодавства, обставин справи та наявних документів дає підстави вважати, що відповідач діяв в межах діючого законодавства про працю. Позивач не довів суду обставини, які б давали підстави вважати дії відповідача щодо його звільнення незаконними, а тому підстави для поновлення [PERSON] на роботі у виробничому підрозділі служби приміських пасажирських перевезень "Моторвагонного депо Христинівка" відсутні. Відповідно до частин 1 і 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір", враховуючи, що в задоволенні її позову відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed