Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «[PERSON]В.» у якому просить визнати недійсним договір оренди землі укладеного між ними 21.07.2011 року, зареєстрованого відділом Держкомзему у Томаківському районі Дніпропетровської області 05.08.2011 року №1225400004001918 та зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку площею 6,3085 га. розташовану на території Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, належної на праві власності згідно Державного акту серія РІ №122720, зареєстрованого 11.06.2011 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №2225. В обґрунтуванні позовних вимог, позивач посилається на те, що є власником земельної ділянки загальною площею 12,620 га., кадастровий номер 122545510:02:005:0425, розташованої на території Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області. Згідно оспорюваного договору земельна ділянка площею 6,3085 га. була передана в оренду відповідачу. Згідно п. 2 вказаного договору в оренду передано земельну ділянку площею 6,3085 га, що становить частину земельної ділянки від площі 12,620 га. В примірнику договору, що знаходиться у нього, відсутні додатки, які є невід'ємною його частиною, а саме: план або схема земельної ділянки, яка передана в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди. Оскільки, розмір земельної ділянки, що перебуває в оренді площею 6,3085 га., не співпадає з розміром земельної ділянки площею 12,620 га., яка знаходиться у його власності, не можливо визначити предмет договору, з межами земельної ділянки переданої в оренду. Підписані сторонами документи не містять необхідної інформації про об'єкт оренди, як однієї з істотних умов договору, яким є його предмет, а тому згідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про оренду землі" підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) встановлених вимог. У судовому засіданні представники позивача, що діють на підставі довіреності від 16.05.2016 року та довіреності від 07.08.2017 року, підтримали позовні вимоги повністю. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності виданої СФГ "[PERSON]В." 05.06.2015 року проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що зміст договору оренди земельної ділянки містить істотні умови відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі", тому як би даний правочин не мав однієї з його істотних умов, відповідно б не пройшов державної реєстрації. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Так, згідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Встановлено, що [PERSON] який являється власником земельної ділянки площею 12,620 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії Р1 №122720 від 11.06.2001 року, уклав з СФГ «[PERSON]В.» 21.07.2011 року договір оренди земельної ділянки площею 6,3085 гектарів строком дії на десять років. За актом приймання-передачі земельної ділянки, що є невід'ємним додатком до договору, позивач передав належну йому земельну ділянку у користування СФГ «[PERSON]В.» на умовах оренди. Договір оренди землі пройшов державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Томаківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року за №122540004001918. Положенням ст. 638 ЦК України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі\~ч. 1 ст. 210, ч. 3\~ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації. Другу частину земельної ділянки площею 6,3085 гектарів позивач передав в оренду іншому орендарю, про що свідчить договір оренди земельної ділянки укладений 21.07.2011 року, зареєстрований відділом Держкомзему у Томаківському районі від 05.08.2011 року №122540004001919. Оспорюючи укладений з СФГ "[PERSON]В." договір оренди, позивач посилається на відсутність предмета договору, як однієї з істотних його умов, що є підставою для визнання такого правочину недійсним. Однак, з оглянутих в судовому засіданні оригіналів, наданих на вимогу суду Відділом Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області вбачається, що у договорі сторони визначили його предмет, яким є земельна ділянка площею 6,3085 гектарів, придатна для вирощування сільськогосподарських культур. Тобто, сторони обумовили предмет договору, тим самим зазначили одну з істотних його умов передбачених ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", у зв'язку з чим у подальшому відбулося виконання даного правочину. Надані відповідачем відомості підтверджують, що позивач з 2012 року отримував орендну плату від СФГ "[PERSON]В." за користування земельної ділянкою. Той факт, що друга частина земельної ділянки передана в оренду іншому орендарю, також не може бути підставою для визнання договору оренди недійсним, оскільки діюче законодавство не забороняє передавати земельну ділянку кільком орендарям. З урахуванням наведеного суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed