Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24.04.2012. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, тобто умовами, визначеними для договору приєднання. Виконання відповідачем договору вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту та операції щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх використання. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п.1.1.51 договору - короткостроковий кредит, що надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Пунктами 1.3.2.3, 1.3.1.9, 1.6.1, 1.6.2 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно з п. 2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що у разі порушення зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту такого порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки "Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна голд". У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 24.09.2020 має заборгованість - 22695,67 грн., яка складається з наступного: 21862,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 21862,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 833,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. У заяві про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята 06.10.2021 судом до розгляду, позивач, у зв`язку зі сплатою, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 24.04.2012 в розмірі 22095,67 грн., яка складається з 21862,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 21862,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 233,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, також, понесені позивачем, судові витрати. Відповідач подала відзив на позовну заяву (а.с. 105-117), у якому вважала позов таким, що не підлягає задоволенню, обґрунтовуючи тим, що: у її анкеті-заяві як позичальника від 21.04.2012 процентна ставка не зазначена; у наданих як додатки до позовної заяви документах не міститься підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви, розмірі та порядку нарахування; окрім того, роздруківки із сайту позивача належним доказом бути не можуть, оскільки ці докази тоді повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони - банку, яка може вносити і вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, цей висновок підтверджується у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 № провадження №6-16цс15, а також є неспростованим позивачем при розгляді справи; без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком витяг з «Тарифів» та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Доказування не може грунтуватись на припущеннях, обґрунтування наявності певних обставин повинно здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що відповідатиме, встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу справедливого розгляду справи судом; позовна давність в 5 років також сторонами не погоджена; відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає споживачів. В пункті 19-му Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 №39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких конкратних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах, і незаконні умови кредитування продавцями; укладений між сторонами кредитний договір від 24.04.2012 у виді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредитних коштів; відповідно до відомостей з Виписки, доданої до позовної заяви, загальна сума, здійснених відповідачем, платежів на користь позивача протягом 2016-2020 р.р. становить 129541,60 грн. Сума, фактично наданих позивачем, коштів склала 108273,09 грн. Отже, заборгованість вісутня, навпаки має місце переплата в сумі 21268,51 грн. Тому позивач вважає, що в примусовому порядку може бути стягнуто лише 427,16 грн. (22695,67 грн. заявленої суми - (мінус) 21268,51 грн., що вже була сплачена = 427,16 грн.), а у стягненні відсотків відмовити. У заяві (а.с. 171) відповідач просить вважати у її поясненні (відзиві) замість помилково зазначеного - 24.04.2012 правильним - 24.04.2016. У додаткових запереченнях щодо змін позовних вимог позивача до відповідача (а.с. 216) позивач просить суд відмовити у задоволенні зменшених позовних вимог повністю. У відповіді на відзив позивач зазначив, що, підписавши заяву, клієнт (відповідач) приєднується і зобов`язується виконати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, що розміщені на сайті, надані на ознайомлення, і зобов`язується ознайомлюватися зі змінами до них, що підтверджується підписом відповідача на анкеті-заяві. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору прийшло 8 років, позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з цим погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Розрахунок заборгованості банком проведено автоматизованою системою. Банком було виконано умови договору, а саме надано кредит, однак відповідач не виконав умови договору. Отже, з урахуванням вище викладеного є правові підстави для стягнення заборгованості з боржника в судовому порядку. У запереченнях на відповідь на відзив - письмових поясненнях щодо відповіді на відзив (а.с. 161-169), позивач вказала, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відповіді на відзиві, оскільки вони суперечливі. У запереченнях (а.с. 180-187) позивач вказує, що між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля набуття, припинення або зміни цивільних права та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг, та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис у заяві. На підставі Договору відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві, на який приходить пароль. Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашень заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. Відповідачем розрахунок не спростований, контррозрахунок не поданий, судово-економічна експертиза по справі не призначалась. Діє презумпція правомірності правочину. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Споживчий кредит за визначенням, що у Законі, це кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. В даному випадку кошти надавались у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Погашаючи заборгованість по кредиту, відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №666/388/16-ц Суд зробив висновок, що посилання у касаційній скарзі на непідписання позичальником умов та правил надання банкіських послуг та неознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; а за обставин укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання анкети-заяви відповідач мав право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг, або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі. Суд звертає увагу, що позивач не виконав вимогу суду щодо надання суду розрахунку загальної суми, наданих відповідачу, коштів, та загальної суми, сплачених відповідачем коштів, пояснивши у судовому засіданні щодо неможливості здійснення такого підрахунку автоматизовано. У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Шеремет В.М., що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позові вимоги підтримав повністю, просив зменшені позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні повністю заперечила проти задоволення позову, мотивуючи тим, що отримала від позивача 108273,09 грн. кредитних коштів, сплатила протягом 2016-2020 р.р. 129541,60 грн., тобто має місце не заборгованість, а переплата. Кошти, які відповідач сплачувала за тіло кредита, Банк зараховував на погашення відсотків, які сторони не погоджували. За розрахунком відповідача заборгованість перед позивачем відсутня. Також, відповідач звернула увагу, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 2012 року, а кредитні кошти відповідач отримала у 2016 році, що вбачається з розрахунку та виписки позивача. Отримання та користування кредитними коштами не заперечує, проте вважає, що кредит повернула. У задоволенні зменшених позовних вимог просила відмовити повністю. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного. 14.06.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ "ПриватБанк") змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (скорочена назва - АТ КБ "ПриватБанк"), що підтверджується випискою з ЄДРПОУ на АТ КБ «ПриватБанк». З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 24.04.2012 (а.с.14). У анкеті-заяві від 24.04.2012 зазначено, що вона згідна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанка www.privatbank.ua. З довідки АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що за укладеним між сторонами договором б/н від 24.04.2012 про надання банківських послуг відповідачу було надано в 2016 році кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 01/20 (а.с.13, а.с. 14). З Довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] з 21.04.2016 встановлено кредитний ліміт 4000,00 грн., який з 24.05.2017 збільшено до 15000 грн., з 13.10.2017 збільшено до 18000 грн., а з 16.05.2019 зменшено до 0,00 грн. (а.с. 12). Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач [PERSON] регулярно користувалася кредитною карткою, а саме розраховувалася у торгівельній мережі, знімала готівку у банкоматі, поповнювала кредитний рахунок готівкою своєї картки (а.с. 49-55). Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 24.04.2012, наданого позивачем (а.с. 203-208), станом на 01.06.2021 відповідач має заборгованість в розмірі 22095,67 грн., яка складається з наступного: 21862,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 233,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.509 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Щодо заявленої вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати узгоджених відсотків, штрафів, пені, тощо, що також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Щодо доводів відповідача про те, що відсотки не були узгоджені, так як не підписані нею, і Банк безпідставно зарахував кошти на погашення відсотків замість погашення тіла кредиту, то суд виходить з наступного. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Договір позики) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК). Отже, особливістю кредитного договору є надання коштів (кредиту) під процент. Незгоду з застосовуваної процентною ставкою відповідач не викладала, добровільно сплачувала кошти, договір не був розірваний чи припинений. Виконання договору свідчить про погодження відповідачем сум, які були до сплати та сплачені. Тому, суд погоджується з розрахунком тіла кредита, наданим позивачем, і вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 24.04.2012 відсутні будь-які відмітки про бажаний кредитний ліміт, розмір відсотків, під який такий кредит надавався. Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.04.2012, позивачем надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, суд зазначає, що вказані Витяги з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанкувідповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: www.privatbank.ua та містяться у матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.04.2012 шляхом підписання анкети-заяви. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Тому в примусовому порядку заборгованість з прострочених відсотків не підлягає до стягнення. Отже, вимога позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 233,42 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення 21862,25 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2102,00 грн, оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 98,943 % (21862,25 *100:22095,67 ), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2079,80 грн. (2102 грн.х98,943:100).

Outcome: partial