Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача та на користь малолітніх [PERSON] і [PERSON] по 12 519,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також на користь малолітніх [PERSON] і [PERSON] по 74 114,00грн. мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 жовтня 2019 року у м.Олександрія Кіровоградської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mercedes-Benz 600», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] помер. У звязку зі смертю [PERSON] його дружині та його малолітнім дітям була спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилась у моральній шкоді та у втраті малолітніми дітьми годувальника. На час ДТП відповідальність водія [PERSON] за спричинення шкоди майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача - ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №3715702. 02.10.2019 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до ЄРДР за №12019120070002295 за ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування. На дату звернення з вказаним позовом до суду справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12019120070002295 за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України, перебуває на розгляді в Олександрійському міськрайонному суді(справа № 398/3153/20) Докази того, що позивачу шкоду було спричинено внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого, на час звернення до суду з вказаним позовом, відсутні. Вказаний факт також підтверджується відсутністю підстав для перекваліфікації дій [PERSON] зі статті 286 КК України на іншу. Зазначене свідчить про те, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їй шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована позивач вирішила відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача, і це є виключним правом позивача, гарантоване законом. Крім того, правила регулювання деліктних зобов`язань передбачають відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачений такий обов`язок. Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи(обов`язкове страхування). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім того, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою виплати страхового відшкодування є обґрунтованість вимог заявника і подія, яка підпадає під ознаки страхового випадку, будь-яких інших вимог для сплати страхового відшкодування не передбачено. Так, особами які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у звязку зі смертю [PERSON] є його дружина - позивач по справі, та їх спільні малолітні діти [PERSON] і [PERSON] . Мати [PERSON] померла, відомості про батька останнього відсутні. Розмір шкоди, заподіяної смертю фізичної особи становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується її чоловіку (дружині) батькам (усиновлювачам) і дітям(усиновленим) рівними частинами. На день настання страхового випадку ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173,00грн. Отже,загальний розмір страхового відшкодування становить 50076,00грн., частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в даному випадку складає 12519,00грн. Крім того, діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на час смерті останнього були малолітніми і перебували на його утриманні, а тому, згідно ч.1 ст.1200 ЦК України мають право на страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. Оскільки [PERSON] та [PERSON] і на даний час є малолітніми позивач є особою, яка в їх інтересах має право на відшкодування шкоди в звязку із загибеллю їх батька. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На день настання страхового випадку ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173,00грн., тому загальний розмір мінімально гарантованого страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 150 228,00 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, при цьому, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА 06.04.2021 року на адресу суду від представника відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача не погоджується з позовними вимогами. Зазначає, що при прийнятті рішень ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» керується нормами спеціального законодавства у сфері регулювання правовідносин, що виникають під час дії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів». Сам лише факт того, що водій транспортного засобу «Mercedes-Benz 600», державний номерний знак [NUMBER] , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02.10.2019 року в м.Олександрія Кіровоградської області та в результаті якої було смертельно травмовано [PERSON] не означає його беззаперечну вину в її настанні, оскільки вина у вчиненні кримінального правопорушення підлягає доказуванню в кримінальному провадженні. Необхідною умовою виникнення обов`язку щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілого саме для страховика - є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час ДТП, що сталося із участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи). Страховик не відповідає за завдання шкоди внаслідок ДТП, яка не є страховим випадком у розумінні спеціального законодавства. В такому випадку потерпіла особа має право вимагати відшкодування шкоди на загальних підставах, встановлених Цивільним кодексом України, тобто заявивши позов безпосередньо до володільця джерела підвищеної небезпеки. Чинне законодавство України не передбачає обов`язку страховика щодо відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розумінні ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, оскільки ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» не є завдавачем шкоди та не є володільцем джерела підвищеної небезпеки, не є стороною в кримінальній справі, а є особою яка має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, для виплати страхового відшкодування необхідною умовою є настання страхового випадку. Крім того, представником позивача подано зазначений позов до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» до моменту отримання остаточного рішення суду в кримінальній справі, а отже, таке звернення до суду є передчасним, оскільки матеріали спарви не містять доказів настання обставин, з якими чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави вважати, що права позивача порушено. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. ВІДПОВІДЬ ПОЗИВАЧА НА ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА 07.06.2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Ієговської А.О.. надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу «Mercedes-Benz 600», державний номерний знак [NUMBER] , не звільняє його від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є правомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи. Тобто, у водія вказаного транспортного засобу настала цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду. Крім того, матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому [PERSON] було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок переборної сили чи умислу потерпілого. А саме, згідно висновку судово-медичної експертизи №324 від 03.11.2019 року безпосередньою причинною смерті [PERSON] можна вважати шок, який розвинувся в результаті комплексу виявлених ушкоджень, на що вказують дані судово-медичної експертизи (ознаки швидкої смерті, шокові ознаки в легенях, нирках, наднирниках, тощо). Вказані ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів(предмету) в сукупності із загальним струсом тіла, в своєму комплексі та в поєднанні із шоковими ознаками несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться у прямому причинному звязку. Як вбачається із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою виплати страхового відшкодування є обґрунтованість вимог заявника і подія підпадає під ознаки страхового випадку. Будь-яких інших вимог для того щоб виплачувати страхове відшкодування, законодавець не передбачає. Страховим випадком є будь-яка ДТП, аби тільки транспортний засіб був застрахований. Оскільки, автомобіль «Mercedes-Benz 600», державний номерний знак [NUMBER] , є забезпеченим транспортним засобом відповідно до укладеного 03.07.2019 року між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та водієм транспортного засобу договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів №АО3715705, ДТП, яка сталась 02.10.2019 року є страховим випадком, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та законними. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою суду від 05.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 02.10.2019 року близько 21.25 години по вул. Івана Зайця у м.Олександрія, сталась ДТП за участі автомобіля марки «Mercedes-Benz 600», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив зіткнення з велосипедистом [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому основи та склепіння черепа, закритої травми органів грудної клітини, набряку головного мозку, від яких цього ж дня помер у лікарні. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 03.10.2019 року Олександрійським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області. Згідно довідки про причину смерті №1827/325 від 03.10.2019 року [PERSON] помер [INFO] , причина смерті: велосипедист травмований при зіткненні з легковим автомобілем. Відповідно до висновку експерта №324 від 03.11.2019 року при судово-медичній експертизі трупу [PERSON] виявлені тілесні ушкодження тілесні ушкодження (стани) у вигляді: а)відкритої проникаючої черепно-мозкової травми: синець обличчя, рана лоба справа, садна обличчя, крововилив у м`які тканини лоба, субарахноїдальні крововиливи в комплексі із переломом кісток основи черепу та розходженням фронтального шва; б) закритої тупої травми грудної клітини та грудного відділу хребта: множинні переломи ребер справа та зліва (11 зон переломів), крововилив у корені легенів, розрив між хребцевого сполучення грудного відділу хребта з повним розривом спинного мозку; в) саден лівої гомілки, правої кисті, правого коліна, правої гомілки, крововилив у м`які тканини крижово-клубового сполучення справа. Вказані ушкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів(предмету) в сукупності із загальним струсом тіла, в своєму комплексі та поєднанні із шоковими ознаками несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться у прямому причинному звязку зі смертю. Легковий автомобіль «Mercedes-Benz 600», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 02.10.2019 року було застраховано, що підтверджується полісом №АО3715702, страхова компанія: ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Батьками [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серія [NUMBER] [PERSON] до зміни прізвища мав прізвище [PERSON] . Мати [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Дані про місце знаходження батька [PERSON] - [PERSON] відсутні. 03.09.2010 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Станом на день смерті [PERSON] , тобто на [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] , проживали його дружина - [PERSON] , та їх спільні малолітні діти - [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою КП «Житлогосп», та актом-розпорядженням. ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки судом встановлено, що потерпілий [PERSON] загинув внаслідок ДТП, яка сталася 02.10.2019р. Отже, має місце страховий випадок, а тому незалежно від вини особи, яка завдала шкоди, - моральна шкода [PERSON] та її малолітнім дітям завдана смертю фізичної особи (чоловіка та батька останніх, відповідно) внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, повинна бути відшкодована страховою компанією, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 600», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» за страховим полісом. Крім того, судом встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] є дітьми загиблого, проживали з ним разом на час його смерті та знаходились на його утриманні, а тому вони мають право на виплату гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. На думку суду, позивачем обрано вірний спосіб захисту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. НОРМИ ПРАВА В силу ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно з статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»( далі - Закону № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим Законом визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст.3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів. Крім того, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), яка також узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15, провадження №14-406цс19. Згідно положень ч .1 ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV). У межах справи, що розглядається, підлягає з`ясуванню питання, чи є обов`язковим попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування для задоволення судом вимог про відшкодування шкоди, заявлених таким потерпілим до страховика. Вирішуючи зазначене питання, суд керується такими міркуваннями. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19), зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика, ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до Страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 02.10.2019 року, а позов до суду подано 03.03.2021 року, тобто в межах установленого законом трьохрічного строку. Відповідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, відповідними цивільно-правовими нормами закону вказується на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язується саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність стосовно водія обвинувального вироку за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Водночас, відповідно до ч.2 ст 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди,то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. Жодних доказів, які би вказували на непереборну силу або умисел потерпілого суду не подано. Разом з тим, слід також зазначити, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи завдана нею моральна шкода відшкодовується, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Відповідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років. У відповідності до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно ст. 23 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є шкода пов`язана зі смертю потерпілого. Статтею 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено умови відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого. Зокрема, п. 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; п. 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; п. 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення психологічного стану, та інші обставини. Виходячи з наведеного, ступеню спричиненої позивачу - дружині потерпілого, та його малолітнім дітям шкоди, пов`язаної із смертю останнього внаслідок ДТП, і завданих у зв`язку із цим моральних страждань, суд вважає, що розмір відшкодування позивачу [PERSON] та малолітнім [PERSON] і [PERSON] моральної шкоди слід визначити відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у загальному розмірі - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям померлого - малолітнім синам [PERSON] і [PERSON] визначити у загальному розмірі - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На день настання страхового випадку ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173,00грн. Враховуючи викладене загальний розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та її малолітніх дітей становить 50076,00грн. (4173 х 12), по 12519,00грн. на користь кожного (50076,00 : 3). Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям померлого - малолітнім синам [PERSON] і [PERSON] становить 150228,00грн.(4173 х 36), по 75114,00 грн. на користь кожного. Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Враховуючи викладене та звязку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1 816,00 грн. Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат щодо витрат, пов`язаних із наданням позивачу правничої допомоги адвокатом, то представником позивача подано заяву про те, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Outcome: approved