Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

11 червня 2020 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 748 грн. 08 коп. та судові витрати. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 11 лютого 2019 року між позивачем та [PERSON] підписана заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору, відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (п. 3.1 Заяви). Згідно п.3.2 Заяви визначено, що відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетово-кредитною схемою. Відповідач підтвердив своє письмове клопотання про отримання Кредиту та усвідомлення того, що укладає Кредитний договір, умови яких викладені в Особливій частині Договору. Засвідчив підписання Паспорту споживчого кредиту та Таблиці сукупної вартості Кредиту, які є невід`ємною частиною Договору та розміщенні на офіційному сайт Банку. На підставі підписаної Заяви, 28 лютого 2019 року Банк надав відповідачу Кредит шляхом встановлення кредитної лінії в розмірі 35 000 грн. зі сплатою відсотків за користування в розмірі 38% річних на строк дії платіжної картки. За змістом п.п1.16, 1.17 Розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку і розмірах, визначених в умовах користування кредитом. Відповідно до п. 1.24 Розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за невиконання або несвоєчасне виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, з який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Позивач належним чином виконав всі умови договору, надавши відповідачу кредит у встановленому розмірі. Проте, відповідач своїх обов`язків за договором щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість, яку відповідач відмовляється добровільно сплатити, тому позивач просить стягнути заборгованість в сумі 33 748,08 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 11 лютого 2019 року [PERSON] було підписано заяву №675363/291117 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.14,15) Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (п. 3.1 Заяви). В силу п.п.3.4.1- 3.4.2 заяви про приєднання, Банк відкрив поточний рахунок відповідачу № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку типу Моя картка та ПІН-конверт до неї. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 33 748 грн. 08 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 29 852,37 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 3 615,69 грн.; комісія в сумі 73,75 грн.; пеня в сумі 124,70 грн.; 3% річних від прострочених сум заборгованості в сумі 76,65 грн.; втрати від інфляції в сумі 4,92 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29 852,37 грн. Разом з цим, у анкеті-заяві позичальника від 11.02.2019 року процентна ставка не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.06.2020 року, посилався на Договір комлексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), розміщений на сайті: www.oschadbank.ua. як на невід`ємну частину заяви про приєдання. Зазначений ДКБО затвердженй постановою Правління АТ "Державний ощадний банк України" та який має декілька редакцій, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучену до позовної заяяви редакцію ДКБО розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати пені, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови надання кредиту, крім тих, що погоджені сторнами в заяві про приєднання, відсутність у заяві про приєднання домовленості сторін про сплату відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком ДКБО не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц , які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК. Таким чином суд вважає, що Договір комлексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), розміщений на сайті: www.oschadbank.ua, який міститься в матеріалах даної справи та не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.02.2019 року. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків та пені за порушення строків виконання договірних зобов`язань, тому в частині стягнення відсотків в розмірі 3 615,69 та пені в розмірі 124,70 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від прострочених сум заборгованості в сумі 76,65 грн.; втрати від інфляції в сумі 4,92 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% відсотків річних в розмірі та інфляційні витрати. Щодо комісії за обслуговування кредиту суд зазначає, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте, в заяві про приєднання від 11.02.2019 року розмір комісії, порядок нарахування та послуги Банку, за які сплачується комісія, не зазначені, тому в цій частині позовні вимоги про стягнення комісії в розмірі 73,75 грн. також не підлягають задоволенню. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-1746цс16 від 16.11.2016 року, № 444/484/15ц від 12.12.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial