Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

25.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, а 28.03.2018 з уточненою позовною заявою, до Комунального підприємства Комунального закладу "Слобожанський селищний Палац Культури" з вимогами: стягнути з відповідача на його користь 11 728,19 грн. (0,5 тарифної ставки за період з 01.04.2016 по 31.08.2017), 12 858,60 грн. (доплати за вислугу років за період з 01.01.2016 по 31.08.2017), 2 491,20 грн. (надбавки за складність та напруженість праці з 01.03.2017 по 31.08.2017), а всього 27 077,99 грн. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив що з 01.09.1988 працював в Палаці культури (на цей час - Комунальне підприємство Комунальний заклад "Слобожанський селищний Палац культури"). Наказом №95 від 31.08.2017 його було звільнено з роботи з посади керівника музичного гурту "Естер" у зв'язку зі скороченням штатних одиниць (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Під час роботи в КП КЗ "Слобожанський селищний Палац культури", відповідачем були допущені грубі порушення його трудових прав, що призвело до незаконного зменшення заробітної плати, не нарахування та не виплату доплат та надбавок до заробітної плати, що полягає в наступному. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про культуру", яка набрала чинності з 01.01.2012 (п. 1 розділу X "Прикінцеві положення" цього Закону), працівникам у сфері культури, які працюють у державних і комунальних закладах культури, держава забезпечує, крім іншого, роботу на повну тарифну ставку. 01.02.2016 наказом директора відповідача №14 "Про скорочення штату працівників", у зв'язку з недофінансуванням і оптимізацією посад, з 01.04.2016 його було переведено на посаду - 0,5. Згоди на переведення він не надавав, що суперечить ст. 32 КЗпП України. Назва наказу №14 суперечить резолютивній частині самого наказу "перевести з 01.04.2016 керівника колективу "Естер" - 0,5. Фактично, ніякого скорочення штату працівників не відбулося, а мало місце зміна істотних умов праці в частині розміру оплати праці та зміна тривалості його роботи, що прямо суперечить ч. 2 ст. 29 Закону України "Про культуру". Жодного документу на підтвердження недостатності коштів на оплату заробітної плати з 01.02.2016 по 01.04.2016 відповідачем надано не було. Разом з тим, наявні докази того, що рішенням Комсомольської селищної ради від 29.01.2016 був затверджений штатний розпис КП "КЗ Слобожанськй селищний Палац культури" з 01.04.2016 з місячним фондом оплати праці у розмірі 55452,05 грн. Лише у червні 2017 року Комсомольська селищна рада надала пропозицію оптимізувати видатки Палацу культури на заробітну плату шляхом перегляду штатного розпису та скорочення штатних одиниць. Однак, саме з 01.04.2016 він, внаслідок незаконної зміни істотних умов праці (тривалості роботи), отримував 0,5 тарифної ставки, що є порушенням положень ч. 2 ст. 29 Закону України "Про культуру". Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Ст. 9 КЗпП не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними. Незаконність "скорочення штату працівників", а саме переведення на 0,5 ставки підтверджується тим, що відразу після цього, штатним розписом відповідача була введена нова посада - концертмейстер вокального ансамблю "Казка". Вважає, що відповідач в порушення вимог ст. 29 Закону України "Про культуру", ст. ст. 9, 32 КЗпП України, незаконно змінив умови праці, що призвело до збитків у вигляді недоотриманої заробітної плати. За період з 01.04.2016 по день звільнення, коли він був переведений на 0,5 тарифної ставки недоотримав заробітну плату у розмірі 11728,19 грн. Крім того, в порушення ст. 29 Закону України "Про культуру", він не отримував доплат за вислугу років відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1026, яка набрала чинності 01.01.2016, і не отримав вказаних виплат при звільненні. Керівник повинен був передбачити в фонді заробітної плати з 01.01.2016 суми на виплату доплати за вислугу років, проте, він посилається на відсутність коштів у фонді оплати праці, затверджених на відповідний рік. Не проведення доплати за вислугу років є порушенням ст. 98 КЗпП України. Відповідач мав сплатити за період з 01.01.2016 по 31.08.2016 - 12858,60 грн. Крім того, в порушення ст. 29 Закону України "Про культуру" та Колективного договору колективу комунальної установи Комсомольський селищний Палац культури на 2013-2015 р.р., який діяв станом на 31.08.2017 відповідач не встановив та не виплатив надбавку за складність та напруженість праці у розмірі 50%. [PERSON] зазначив, що незаконно його не було включено до наказів №37 від 24.03.2017, № 49 від 24.04.2017, №62 від 23.05.2017, №70 від 27.06.2017, №83 від 24.07.2017 та №92 від 22.08.2017. У штатному розписі надбавка до його посадового окладу передбачена у розмірі 30%. Позивач звернув увагу на те, що іншим працівникам, яким за штатним розписом передбачена надбавка 30%, наказами встановлена у розмірі 50%. Як на підставу встановлення надбавок за складність та напруженість в роботі, в наказах зазначено: за участь художніх колективів у культурно-масових заходах, хоча не всі художні колективи і не кожен місяць брали участь у таких заходах. Відповідач в день звільнення не провів всіх належних до виплати сум. Директор [PERSON] мав особистий негативний погляд на діяльність колективу, яким він, [PERSON], керував у зв'язку з чим його негативне ставлення виявилося у не призначення та не виплаті належних сум. Художній колектив "Весняночка" (у 2015 році перейменовано на "Естер") та він, як керівник, починаючи з 2007 року отримали ряд грамот та подяк, з 2011 по 2017 роки (за виключенням 2016 року) проводилися звітні концерти. У 2016 році звітного концерту проведено не було, оскільки з 01.04.2016 він був переведений на 0,5 ставки, змінилися умови праці і робочого часу не вистачало на проведення звітного концерту. Звіт про роботу музичного гурту "Естер" був наданий в письмовому та електронному вигляді. У 2017 році директором було видано розпорядження №34 від 17.03.2017 і 20.05.2017 проведено звітний концерт гурту, який показували на місцевому телебаченні. У 2017 році у музичному гурті "Естер" було 15 учасників разом з керівником та концертмейстером, які грають на інструментах живим звуком, а соліст виконує свої партії також живим звуком. Твердження директора, що концерт відбувся під фонограму, не відповідає дійсності, як і твердження директора про те, що колектив існував фіктивно. Вважає, що в його роботі були присутні такі показники, як складність і напруженість у роботі та високі досягнення у праці, тому відповідач повинен був сплатити надбавку у розмірі 2491,20 грн. 05.04.2018 директором Комунального підприємства Комунального закладу "Слобожанський селищний Палац Культури" [PERSON] надано відзив на позову, де зазначено наступне. З 2002 року Слобожанський селищний Палац Культури є неприбутковою установою і фінансується на його утримання з районного бюджету (цільова субвенція на заробітну плату) та місцевого бюджету (ремонти, придбання, комунальні послуги та ін.) Наприкінці 2015 року субвенція на заробітну плату з районного бюджету на 2016 рік була виділена на 25% менше від потреб і з метою збереження художніх аматорський колективів і посад їх керівників у квітні 2016 року була проведена вимушена оптимізація штатних одиниць згідно штатного розпису, затвердженого Комсомольською селищною радою. З 01.04.2016 керівник колективу "Весняночка" [PERSON] був переведений на 0,5 ставки згідно штатного розпису. Доплати за вислугу років працівникам не надаються згідно постанови КМУ від 09.12.2015 року №1026, де зазначено, що зазначені види допомоги надаються за погодженням із органом, до сфери управління якого належить відповідний заклад. Вони можуть нараховуватися та виплачуватися у межах коштів, передбачених на оплату праці. Однак, у кошторисі на заробітну плату у Палаці культури вони не передбачені. Надбавки до зарплати є необов'язковим видом доплати до заробітної плати і надаються за наявності коштів у розпорядника бюджетних коштів. З січня 2016 по лютий 2017 надбавки не були передбачені. З березня 2017 року Комсомольська селищна рада затвердила кошторис заробітної плати Палацу культури з урахуванням надбавок. Надбавки у розмірі до 50% встановлюються наказом за високі досягнення у праці, за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання), за складність, напруженість у роботі. Зазначені показники у роботі [PERSON] були відсутні і з березня 2017 року йому надбавки не призначалися. За 10 років роботи керівником колективу "Весняночка" [PERSON] ніяких заходів до розвитку не прийняв. У щорічних звітах колективу були відсутні показники творчих досягнень і роботи колективу. У 2016 році обов'язкового звітного концерту у колективі не було. У звітному концерті у травні 2017 року на протязі всього концерту були співи солістки-концертмейстера під фонограму, а гра учасників на сопілках, гітарах і шумових ударних під фонограму створювала ілюзію виступу. За останні 10 років колектив не розвивається, не приймає участі у фестивалях і конкурсах. Навчання в колективі на музичних інструментах не проводиться. Щороку у колектив приймались нові учні, які не затримувалися у ньому більше року. За 15 років керівником колективу "Весняночка" жодного разу не проводилися ювілейні заходи, на яких повинні показуватися творчі досягнення колективу. Щорічна відсутність і текучість вихованців колективу є показником низької продуктивності праці керівника колективу і низької кваліфікації його як викладача-музиканта. Враховуючи відсутність складності, напруженості у роботі, високих досягнень та вищезазначені обставини, надбавка [PERSON] з березня 2017 року на надавалася. 11.05.2018 позивачем надано відповідь на відзив [PERSON], в якій він зазначив, що не погоджується з твердженнями щодо законності скорочення штату працівників з 01.04.2016 внаслідок чого його було переведено на 0,5 посади. Фактично відбулась зміна суттєвих умов праці - зміна робочого часу, зміна оплати праці. Твердження про те, що з 01.04.2016 не вводилися до штатного розпису нові посади не відповідає дійсності. Щодо не нарахування доплати за вислугу років, то директор КП КЗ "Слобожанський палац культури" повинен був передбачити в штатному розписі та кошторисах кошти на оплату доплати за вислугу років та забезпечити її виплату. В противному разі, це є порушенням. Доказів того, що такі доплати були передбачені, але не були профінансовані, не надано. 02.08.2018 від представника відповідача Сергієнко С.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що Слобожанський палац культури є неприбутковою установою та фінансується з місцевого та районного бюджетів. Крім того, Палац культури має спеціальний фонд, з якого, згідно постанови КМУ №1026 від 09.12.2015, виплачується доплата за вислугу років працівникам комунальних клубних закладів з 01.01.2016. У зв'язку з недостатністю коштів на спеціальному рахунку доплата за вислугу років не нараховувалася. [PERSON] з 01.04.2016 був переведений на 0,5 ставки керівника гурту на підставі наказу №14 від 01.02.2016, який він не оскаржував, добровільно погодився із зміною умов праці. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача 0,5 тарифної ставки є безпідставними та необґрунтованими. Рішення про скорочення посад відповідає вимогам законодавства. При звільненні [PERSON] був проведений повний розрахунок належних йому виплат. 06.08.2018 представником позивача [PERSON] подано доповнення до відповіді на відзив, де зазначено, що твердження представника відповідача про те, що доплата за вислугу років виплачується за рахунок спеціального фонду не відповідає дійсності, оскільки п. 3 постанови КМУ №1026 від 09.12.2015 (в редакції до 01.01.2017) передбачена така виплата за рахунок коштів спеціального фонду, коштів, отриманих від господарської діяльності та інших не заборонених законодавством джерел. Вказаною постановою не передбачено, що невиплата (не нарахування) доплати за вислугу років можлива у зв'язку з відсутністю коштів чи фінансування. Невиплата частини заробітної плати, якою є доплата за вислугу років, порушує право позивача на вільне володіння своїм майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щодо переведення [PERSON] на 0,5 ставки керівника гурту, то він згоди на таке переведення не надавав. Фактично, ніякого скорочення штату працівників та переведення не відбулося, а мало місце незаконна зміна істотних умов праці, що суперечить ч. 2 ст. 29 Закону України "Про культуру". В наданій копії наказу №14 від 01.02.2016 відсутній підпис [PERSON], що свідчить про його необізнаність з вказаним наказом. Як слідує із змісту Статуту закладу, до компетенції директора КП КЗ "Слобожанський палац культури" не входить питання скорочення чисельності або штату працівників та повноваження щодо звільнення працівників з роботи. Рішення із зазначених питань повинен приймати власник - Комсомольська селищна рада або уповноважений власником орган. Вважає позовну заяву законною та обґрунтованою. Ухвалою суду від 07.08.2018 до участі в справі у якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Комсомольську селищну раду Зміївського району Харківської області. 20.08.2018 від третьої особи [PERSON] надійшли заперечення щодо доповнення до відповіді на відзив. У запереченнях зазначено, що [PERSON] був повідомлений про оптимізацію штату з квітня 2016 року на загальних зборах культпрацівників ПК 29.01.2016. Переведення позивача на 0,5 тарифної ставки з квітня 2016 було проведено з дотриманням ст. 32 КЗпП України. Щодо повноважень директора, то дане питання роз'яснювалося в поясненні Комсомольської селищної ради №3515/01-19 від 15.01.2018. 17.10.2018 від представника третьої особи - Комсомольської селищної ради - Комсомольського селищного голови Діхтяр Д.М. надійшли пояснення, де зазначено, що фінансування КП КЗ "Слобожанський селищний Палац культури" здійснюється за рахунок субвенцій із районного та місцевого бюджетів. Кошти, що надійшли з цих джерел, витрачаються на потреби Палацу культури, у тому числі й на заробітну плату та нарахування до заробітної плати. Загальний об'єм витрат на оплату праці визначається відповідно до штатного розпису, який підприємство встановлює самостійно. Постановою КМУ №228 від 28.02.2002 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ. Комсомольська селищна рада виділяє кошти загалом на потреби закладу в межах кошторису та місцевого бюджету на відповідний рік. Окремого фінансування заробітної плати працівників закладу селищна рада не здійснює та не обліковує нарахування і виплати заробітної плати - у Палаці культури діє своя бухгалтерія, а необхідна фінансова звітність щодо заробітної плати до державних установ передається закладом самостійно і незалежно від селищної ради. Ухвалою суду від 15.11.2018 закрито підготовче провадження в справі, призначено судовий розгляд. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача комунального підприємства комунального закладу "Слобожанський селищний Палац Культури" Сергієнко С.М. просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа директор комунального підприємства комунального закладу "Слобожанський селищний Палац культури" [PERSON] вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] У поясненнях від 17.10.2018, що надішли від представника третьої особи - Комсомольської селищної ради, Комсомольський селищний голова Діхтяр Д.М. просить розглянути справу без участі представника ради. Суд, вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного: Як вбачається з копії трудової книжки серії БТ-1 №8762119 [PERSON] працював в Палаці культури Зміївської ТЕС (в подальшому перейменовано на Комунальне підприємство Комунальний заклад «Слобожанський селищний Палац культури»). 31.08.2017 року на підставі наказу №95 від 31.08.2017 звільнений з посади керівника музичного гурту «Естер» у зв'язку зі скороченням штатних одиниць (п.1 ст. 40 КЗпП України). (а. с. 7-9, 10). З копії наказу директора Палацу культури [PERSON] №14 від 01.02.2016 вбачається, що у зв'язку з недофінансуванням зарплати і оптимізацією посад у 2016 році у Комсомольському селищному Палаці культури, керівника колективу "Естер" [PERSON] перевести з 01.04.2016 на 0,5. (а. с. 10). Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача 11728,19 грн. - 0,5 тарифної ставки за період з 1.04.2016 року по 31.08.2017 року, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути на його користь не нараховану та невиплачену заробітну плату, яка складається з різниці між посадовим окладом, який, на думку позивача, йому повинен був виплачуватись з 01.04.2016, та фактично отриманим за цей період 0,5 посадового окладу. Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач до 01.04.2016 року отримував повну тарифну ставку, а з 01.04.2016 року почав отримувати 0.5 тарифної ставки. Вказана зміна істотних умов праці позивача та його переведення з повної тарифної ставки на 0,5 відбувалось у зв'язку з недостатньою субвенцією на заробітну плату та поступовим скороченням штатних одиниць, що підтверджується матеріалами справи. (а. с. 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 т. 1). Згідно ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Про те, що на підприємстві відбувається скорочення штату [PERSON] був повідомлений під час ознайомлення з розпорядженням №9 від 03.02.2016 "про проведення профспілкових і загальних зборів" із даного питання, про що був ознайомлений під підпис. (а. с. 9, 10 т. 2). Крім того, позивач, продовжуючи працювати на 0,5 тарифної ставки після 01.04.2016 не оскаржив наказ №14 від 01.02.2016, не приймав будь-яких інших дій, які б свідчили про його незгоду з переведенням, тобто погодився на продовження роботи в нових умовах. При цьому, Закон України «Про культуру» не містить норм, які б забороняли проведення саме змін істотних умов праці згідно ч. 3 ст. 32 КЗпП України, що відбулось у відповідача, у зв'язку з чим ч. 2 ст. 29 Закону України «Про культуру», на яку посилається позивач, застосуванню до спірних правовідносин не підлягає. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення на користь позивача 11728,19 грн. не нарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з 01.04.2016 року по 31.08.2017 року є необґрунтованими та задоволення не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача 12858,60 грн. не нарахованої та невиплаченої доплати за вислугу років за період з 01.01.2016 року по 31.08.2017 р., слід зазначити наступне. За приписами статті 5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод: колективних договорів, трудових договорів. Статтею 10 КЗпП України передбачено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до статті 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства, установи, організації (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій трудящих; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Згідно п.п. 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1026 від 09.12.2015 «Питання виплати працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів доплати за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань», установлено, що працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів за переліком посад згідно з додатком виплачується: 1) доплата за вислугу років залежно від стажу роботи на посадах, передбачених зазначеним переліком, у такому розмірі: 10 відсотків посадового окладу - за наявності стажу роботи понад три роки; 20 відсотків посадового окладу - за наявності стажу роботи понад 10 років; 30 відсотків посадового окладу - за наявності стажу роботи понад 20 років; 2) допомога для оздоровлення під час надання щорічної відпустки в межах фонду оплати праці, затвердженого на відповідний рік, у розмірі посадового окладу (ставки заробітної плати); 3) матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у межах фонду оплати праці, затвердженого на відповідний рік, в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) на рік за рішенням керівника державного або комунального клубного закладу, парку культури та відпочинку, центру (будинку) народної творчості, центру культури та дозвілля, іншого культурно-освітнього центру. Доплата за вислугу років працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів виплачується за рахунок коштів спеціального фонду, коштів, отриманих від господарської діяльності, та інших не заборонених законодавством джерел. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Тому, виплата доплати за вислугу років ставиться в залежність тільки від наявного стажу роботи та за рахунок коштів спеціального фонду, коштів, отриманих від господарської діяльності, та інших не заборонених законодавством джерел. Інших виключень, в тому числі, недостатнього фінансування, на яке посилається відповідач, наведена Постанова КМУ № 1026 не містить. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що він має стаж роботи, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, - понад 20 років. Відповідачем не заперечувалось, що доплата за вислугу років позивачу не виплачувалась. Таким чином, суд дійшов висновку, що в порушення п.п. 2,3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1026 від 09.12.2015 [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась доплата за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу за період з 01.01.2016 року по 31.08.2017 р. у розмірі 12858,60 грн. з вирахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів, у зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача 2491,20 грн. невиплаченої надбавки за складність та напруженість праці за період з 01.03.2017 по 31.08.2017 року, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат. За цією нормою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках гарантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Частиною другої статті 97 КЗпП України та частиною першою статті 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і система оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів. Умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно ч.1 ст. 29 Закону України «Про культуру», заробітна плата працівника у сфері культури, педагогічного працівника закладу освіти сфери культури складається з посадового окладу (тарифної ставки), надбавки за почесне звання, доплат за науковий ступінь, вислугу років залежно від стажу роботи в державних і комунальних закладах культури, закладах освіти сфери культури, інших надбавок та доплат, премій, винагород за творчу діяльність, передбачених законодавством. Відповідно до п. 5.6. розділу 5 Колективного договору трудового колективу Комунальної установи «Комсомольський селищний Палац культури» та додатку 3 до Колективного договору (а.с. 11-20 т.1), встановлені розміри доплат, за складність і напруженість у роботі, розширення зони обслуговування, збільшення обсягу виконуваних робіт керівникам колективів художньої самодіяльності до 50 % посадового окладу. Згідно наказів № 37 від 24.03.2017, № 49 від 24.04.2017, № 62 від 23.05.2017, № 70 від 27.06.2017, № 83 від 24.07.2017 та № 92 від 22.08.2017 позивач серед осіб, яким встановлювалась ця надбавка, - відсутній. (а. с. 143-148 т. 1). Як зазначив відповідач, показники (складність і напруженість) в роботі позивача з березня місяця по день звільнення в 2017 році були відсутні, тому ця надбавка позивачу не виплачувалась. Слід зауважити, що зазначені накази містять посилання на участь художніх колективів у культурно-масових заходах у зв'язку з чим керівникам встановлено надбавку. Однак, надбавка іншим працівникам, як то бухгалтеру, встановлена без обґрунтування у чому саме проявилася складність та напруженість у роботі. Крім того, як вбачається з наказів концертмейстеру музичного гурту "Естер" [PERSON] в березні, квітні та травні надбавка була встановлена, при тому, що вказівки на участь колективу у культурно-масових заходах, не має. Разом з тим, позивачем надані плани, звіти роботи гурту "Естер", у тому числі докази проведення творчого звіту колективу у 2017 році. (а. с. 188-201 т. 1). Директором Палацу культури [PERSON] не доведено, чому саме такий вибірковий підхід для встановлення надбавки він використав. В контексті зазначеного Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Кечко проти України» (заява № 63134/00), рішення від 8 листопада 2005 року), в якому Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними… Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії», № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-ІІІ). За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги з частині стягнення з відповідача надбавки за складність та напруженість праці з 01.02.2017 по 31.08.2017 в розмірі 2491,20 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Позиція позивача про те, що директор КП КЗ "Слобожанський селищний Палац культури" [PERSON] не мав жодних повноважень щодо прийняття рішення про скорочення його посади та подальшому звільненню за ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд вважає необґрунтованою, виходячи з наступного. Як вбачається з листа Комсомольської селищної ради вих. №3515/02-19 від 15.01.2018, Комунальне підприємство Комунальний заклад "Слобожанський селищний Палац культури" заснований на комунальній власності територіальної громади Комсомольської селищної ради та знаходиться в сфері управління ради, яка є його засновником. 28.02.2007 Комсомольська селищна рада уклала контракт з директором [PERSON], який уповноважений вирішувати питання, віднесені до його компетенції законодавством, контрактом та Статутом (п. 6.4.25 Статуту). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 65 Господарського кодексу України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Таким чином, Палац культури самостійно розробляє власний штатний розпис і подає його на затвердження до Комсомольської селищної ради. Директор є представником закладу під час реалізації завдань, функцій та обов'язків закладу, передбачених актами законодавства та Статутом, іншими нормативними документами. Здійснює поточне (оперативне) керівництво закладом, на основі єдиноначальності організує його роботу. Забезпечує добір кадрів. Укладає трудові договори, контракти з працівниками закладу. Таким чином, вищенаведена позиція позивача щодо відсутності повноважень у керівника Палацу культури вирішувати питання штатного розкладу, численності працівників та їх звільнення, є необґрунтованою та відхиляється судом. У справі Руїс Торіха проти Іспанії, Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року). Інші доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, не спростовують встановлених висновків суду та не є юридично визначальними. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави стягується судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial