Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в порядку регресу, стягнення пені та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 листопада 2008 року між ВАТ "Банк "Денмарк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 39-065, згідно якого банк надав відповідачу грошовий кредит в розмірі 10 000 грн з кінцевим строком повернення - 16.11.2010 року. 17.11.2008 року позивач [PERSON] та ВАТ "Банк "Денмарк" уклали договір поруки № 39-065. Відповідач обов"язків за кредитним договором не виконував, у зв"язку з чим банк звернувся до суду. 20 жовтня 2010 року рішенням Саксаганського роайонного суду м. Кривого Рогу у цивільній справі № 2-2887/10 позовні вимоги банку задоволені в повному обсязі; 02.11.2010 року рішення набрало законної сили. Згідно відповіді ПАТ "Банк "Денмарк" станом на 17 березня 2016 року заборгованість згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року погашена повністю. З позивача в процесі виконання рішення було стягнуто 1735, 87 грн. Добровільно відповідач борг позивачу в порядку регресу не погашає, що стало підставою для звернення до суду. Також позивач вважає, що на підставі п.п. 6.3, 6.4 Договору до нього перешло право вимоги щодо пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка за період з 04 березня 2015 року по серпень 2015 року складає 1063, 38 грн. Позивач є інвалідом ІІ групи, кошти виплачував з власної пенсії, тому йому було завдано моральної шкоди, на відшкодування якої позивач просить стягнути з відповідача 1074 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати направову допомогу у розмірі 550 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, пояснила, що у суму 1735, 87 грн включений судовий збір у розмірі 120 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 27.11.2008 року між ВАТ «Банк»Денмарк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 39-065, відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 10 000 грн. з виплатою 28% річних, строком до 16.11.2010 року (а.с. 13-14). На забезпечення зобовязань відповідача за кредитним договором було укладено договір поруки № 39-065/1, згідно якого поручителем виступив [PERSON] (а.с. 20). Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2010 року за № 2-2887/10 було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Демарк» заборгованість у сумі 7 034 грн. 31 коп., за неналежне виконання умов договору (а.с. 15). Відповідно до листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку "Демарк" щодо виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору № 39-065 від 17.11.2008 року з позичальника [PERSON] та з поручителів [PERSON] та [PERSON] в сумі 7034,31 грн та судовий збрі 190,34 грн, станом на 16 березня 2016 року заборгованість погашена повністю (а.с. 21). Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст.. 543 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] як поручителем погашено частину заборгованості по кредитному договору, укладеному між ВАТ «Банк»Денмарк» та [PERSON] 17.11.2008 року, а саме - у розмірі 1735,84 грн, що включає судовий збір у розмірі 120 грн. Відповідно до ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Зі змісту наведеної норми Цивільного кодексу України вбачається, що поручитель, який виконав зобовязання, має право на звернення до основного боржника із вимогою про стягнення боргу в порядку регресу, однак лише в тій частині, в якій їм погашено заборгованість перед кредитором. За таких даних, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача боргу в порядку регресу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення погашеної позивачем суми без врахування судового збору із розрахунку (1735,84 грн - 120 грн), що складає 1615,84 грн. Також задоволенню підлягають позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 1074 грн, виходячи з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, враховуючи, що позивач є інвалідом, розмір його пенсії невеликий, проте він змушений був здійснювати погшашення заборгованості відповідача, що завдало йому незручностей та моральних страждань, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованими. Що стосується позовних вимог щодо стягнення пені за період з 04 березня 2015 року по серпень 2015 року, то вони не підлягають задоволенню у зв"язку з необґрунтованістю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також витрати на правову допомогу у розмірі 550 грн

Outcome: partial