Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

16.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визнати зобов'язання за договором поруки № 30705Р13 від 07.02.2006 року, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] в забезпечення зобов'язань за договором споживчого кредиту № 30705Н10 від 07.02.2006 року, - припиненим з 20.11.2006 року. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Протокольною ухвалою суду третю особу ПАТ «Дельта Банк» було замінено на відповідача. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» проти позову заперечувала, вказувала на те що об'єм відповідальності не збільшувався. [PERSON] позов підтримав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до такого. 07 лютого 2006 року між [PERSON] та АКІБ УкрСиббанк" був укладений договір про надання споживчого кредиту № 30705Н10 на придбання майна, відповідно до якого Банк надав останньому кредит на придбання будинку, забезпеченого іпотечним договором. Валюта: долар США. Кінцевий термін погашення до 07 лютого 2027 року із відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 12,5 % ( сім цілих дев'яносто дев'ять сотих процентів) річних, а останній, в свою чергу, зобов'язувався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування ним та виконати інші зобов'язання, визначені Договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" 07 лютого 2006 року було укладено Договір поруки № 30705Р13. 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах, а саме, набув статусу нового кредитора, в тому числі за договорами укладеними з Позивачем, в т.ч. і є процесуальним правонаступником по даним правовідносинам. Відповідно до п. 1.1. Розділу 1 договору поруки № 30705Р13 від 07.02.2006 позивач зобов'язалась перед кредитором АКІБ "УКРСИББАНК" відповідати за виконання зобов"язань з боку [PERSON], що виникли з договору кредиту № 30705Н10 від 07.02.2006 року. Відповідно до п. 1.1. договору поруки Поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання Позичальником, усіх його зобов'язань, перед Кредитором, що виникли з кредитного договору в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки № 30705Р13 поручителю повідомлено про умови кредитного договору № 30705Н10 від 06 лютого 2006, зокрема: термін виконання основного зобов'язання - 05 лютого 2027 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки № 30705Р13 кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою» поручителя сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною собою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. 20 листопада 2006 року між основним боржником -позичальником [PERSON] та АКІБ "УКРСИББАНК" було укладено додаткову угоду № 10100300000-1 до договору кредиту № 30705Н10 від 07.02.2006 року. Позивач стверджує, що вказаною угодою було внесено зміни до основного договору в частині зміни рахунку погашення кредитної заборгованості, змінено черговість погашення заборгованості позичальника [PERSON] за договором кредиту, змінено порядок, строки та розмір нарахування штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору в частині збільшення обсягу відповідальності. Сторонами дійсно змінено черговість погашення процентів та комісій, в іншій частині, а саме пункти 5, 6. 7 ст. 1.6. Договору залишено без змін. Так, в основному договорі була встановлена наступна черговість: 1. прострочені проценти. 2. прострочені комісії. 3. строкові проценти. 4. строкові комісії. Додатковою угодою встановлено наступний порядок: 1. прострочені комісії. 2. строкові комісії, 3. прострочені проценти, 4. строкові проценти. Оскільки умови кредитного договору не містять обов'язку Позичальника сплачувати комісію, тобто комісія взагалі відсутня, то для Позичальника в частині порядку сплати процентів, при підписанні додаткової угоди, будь-яких змін не відбулось. Зміна умов договору в частині порядку нарахування пені, не призвела до збільшення обсягу відповідальності, а навпаки призводить до її зменшення. 26 березня 2009 року між основним боржником - позичальником [PERSON] та АКІБ "УКРСИББАНК" було укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту від 07.02.2006 року. Позивач стверджує, що відповідно до умов даної додаткової угоди № 2 від 26 березня 2009 року було змінено графік платежів за основним кредитним договором № 30705Н10 від 07.02.2006 року в частині збільшення розміру платежів з боку [PERSON] та зменшення їх кількості з метою реструктуризації заборгованості. Даною угодою збільшено розмір та обсяг відповідальності позичальника за договором кредиту. Перерозподіл порядку виконання зобов'язань по кредитному договору відбулось без продовження строку дії кредитного договору, тобто як за основним договором, так за угодою, останній термін погашення заборгованості 05.02.2027 року. Статтею 360-7 ЦПК України встановлено обов'язковість судових рішень Верховного Суду України та зобов'язано суди привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВСУ. Так, в Постанові від 23 грудня 2014 року у справі № 3-196гс 14. Верховний Суд України зазначив, що надання Банком позичальнику повної відстрочки погашення основного боргу терміном на 6 місяців без продовження строку дії кредитного договору хоча і є зміною зобов'язань, але не припиняє поруки, оскільки не збільшує розміру відповідальності самого поручителя. Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори . Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У ст. 553 Цивільного кодексу України поруку визначено як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, і в даному випадку, порука має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. - своєчасного виконання кредитного договору. Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках встановлених договором або законом. Розділом 3 договору поруки від 07.02.2006 року сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони також встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є припинення всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору . Згідно ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право регулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони можуть відступити від положень в акті цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільною законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, як вбачається з розділу 3 договору поруки від 07.02.2006 року, сторони узгодили строк припинення поруки, пов'язавши його з подією, а саме: строком припинення поруки є повне виконання Позичальником своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням, що в свою чергу виключає застосування до даних правовідносин шестимісячного строку, встановленого у ч. 4 ст. 559 ЦК України. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed