Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

27 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2664 про звернення стягнення на заставлене майно автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір А86-сіро-зелений металік, кузов JMTCY4A8U002728, тип легковий, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності, вчинений 14 травня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. Позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис вчинений без наявності достатніх правових підстав, а тому просила визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач вказує, що нотаріусом були допущені порушення Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому що нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі документів, які не містять однозначного розміру суми заборгованості, яка повинна бути такою самою як на час повідомлення боржника, нотаріус вчинила виконавчий напис до закінчення строку виконання зобовязання за кредитним договором. На момент укладення кредитного договору у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без участі, підтримав позовні вимоги. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" просив розглянути справу без участі представника, відмовити в задоволенні позовної заяви. Третя особа, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] № СL-304/004/2007, за яким остання отримала кредит у сумі 21997 доларів США, цільове використання кредиту - придбання автомобіля марки Mitsubishi Lancer, строк повернення кредиту 24 жовтня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,49 % річних (фіксований відсоток), а також зі сплатою процентів за плаваючою процентною ставкою. 17 січня 2008 року було укладено договір застави між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] № РСL-304/004/2007, предметом якого є автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір А86-сіро-зелений металік, кузов JMTCY4A8U002728, тип легковий. 24 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору від 24 жовтня 2007 року, яким внесено зміни та доповнення до кредитного договору (п.2.1). 24 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №2 до кредитного договору від 24 жовтня 2007 року, яким внесено зміни та доповнення до кредитного договору (п.1.9.1). 27 липня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у звязку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 липня 2012 року укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» продав права вимоги за кредитними договорами згідно з переліком, зокрема кредитний договір між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] № СL-304/004/2007 від 24 жовтня 2007 року. 27 липня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у звязку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 липня 2012 року укладено договір комісії. 10 квітня 2013 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" направило лист від 04 квітня 2013 року на адресу [PERSON] про укладення між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору комісії та наявність заборгованості за кредитним договором і запропонувало сплатити заборгованість. 14 травня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером № 2664, за яким було запропоновано звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір - А86-сіро-зелений металік, кузов JMВSTCY4A8U002728, тип легковий, реєстраційний номер [NUMBER],, що належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 11616,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.05.2013 року становить 92847,96грн. та 1700 грн., що підтверджується копією зазначеного виконавчого напису. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи\~\~договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Такі висновки містяться в Постанові Верховного Суду України від 9 липня 2014 року у справі № 6-89цс14. Враховуючи, що кредитний договір № СL-304/004/2007 було укладено 24 жовтня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ОТП Банк», на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Таким чином, звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Отже, позов підлягає задоволенню, виконавчий напис належить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved