Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за [PERSON] переважне право на придбання нежилих приміщень (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; перевести на [PERSON] за договором купівлі-пр нерухомого майна від 21.07.2016 року між ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" та [PERSON] права та обов'язки покупця нежилих приміщень (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на і приміщення (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS], вартістю 177 000 грн 00 коп; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 177 000 грн 00 коп шляхом перерахуванні суми з депозитного рахунку Деснянського районного суду м. Києва 37317001004241 де вони зберігаються, на його користь. Свої вимоги мотивувала тим, що 01.12.2006 між [PERSON], який є чоловіком позивача, та АКІБ "Укрсббанк" було укладено договір споживчого кредиту. З метою забезпечення цього договору споживчого кредиту між [PERSON] та АКІБ "Укрсббанк" було укладено договір іпотеки нерухомого майна, з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом продажу від імені іпотеко держателя предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Предметом іпотеки були нежилі приміщення, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (літ А). 21.07.2016 ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест", як новий іпотекодержатель, уклало з [PERSON] договір купівлі-продажу предмету іпотеки, без повідомлення [PERSON] та позивача [PERSON] Оскільки позивача як співвласника спірного майна не було повідомлено про намір продажу предмету іпотеки, вона була позбавлена переважного права на його придбання. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" не зобов'язане було повідомляти позивача про намір продати предмет іпотеки, оскільки вона не є співвласником спірного майна. Крім того [PERSON] повідомлявся про намір ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" реалізувати предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що при оформленні договору купівлі-продажу спірного майна було дотримано усіх встановлених вимог закону. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. 01.12.2006 між [PERSON] та АКІБ "Укрсиббанк" було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11088367000. 01.12.2006 з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань боржника за договором про надання споживчого кредиту № 11088367000, між [PERSON] та АКІБ "Укрсиббанк" було укладено договір іпотеки № 6038, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, нежилі приміщення (в літ. А), що належить іпотекодавцю на праві приватної власності та знаходиться за адресою [ADDRESS]. Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності від 26.04.2004. Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2, 4.1, 4.2 Договору іпотеки іпотекодаржатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту, а також у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, в становлених договором іпотеки. Звернення стягнення здійснюється, зокрема, на підставі застереження про задоволення вимог іпотеко держателя. Розділом п'ятим договору іпотеки передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання відповідно до застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься ів цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один із можливих способів звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 37 або ст. 38 Закону України "Про іпотеки". Зі свідоцтва про шлюб від 20.11.1982 вбачається, що під час укладення договору про надання споживчого кредиту № 11088367000 та договору іпотеки № 6038 [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач знала про укладені договори та надала згоду на їх укладення. 27.05.2016 між ПАТ "Укрсиббанк", що був правонаступником АКІБ "Укрсиббанк", та ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" було укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 11088367000 від 01.12.2006 було відступлено ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест". 27.05.2016 між ПАТ "Укрсиббанк", що був правонаступником АКІБ "Укрсиббанк", та ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № 6038 від 01.12.2006. 30.05.2016 ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" направило [PERSON] вимогу про повернення заборгованості по договору кредиту № 11088367000 від 01.12.2006 у розмірі 79 157, 20 дол США. 30.05.2016 ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" направило [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки та запропонувало погасити заборгованість по договору кредиту № 11088367000 від 01.12.2006, а також повідомило, що [PERSON] має право протягом 30 днів з дня отримання цього повідомлення заявити про намір придбати предмет іпотеки і набути переважне право на його придбання. Факт надсилання [PERSON] вищезазначених листів підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. Згідно свідоцтва приватного нотаріуса Чуловського В.А. від 09.01.2016 вищезазначені листи вручені адресату не були та повернуті за зворотною адресою у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 21.07.2016 між ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень (в літ. А), загальною площею. 89,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Відчуженян майна відбулося за ціною 177 000 грн 00 коп. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. Договір купівлі-продажу від 21.06.2016 на думку позивача було укладено з порушеннями законодавства, оскільки іпотечне нерухоме майно є спільною власністю подружжя, однак її, як співвласника, не повідомили про намір продати предмет іпотеки, а тому вона була позбавлена можливості скористатися своїм правом на переважне право придбання предмету іпотеки. Таку позицію позивача суд вважає помилковою з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Відповідно до п.п. 2.7, 2.8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 для посвідчення такого договору іпотекодержатель зобов'язаний за тридцять днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Іпотекодержатель має документально підтвердити нотаріусу, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Якщо в 30 денний строк відповідь на повідомлення від осіб, які мають право переважної купівлі предмета іпотеки, не надійшла, нотаріус вправі посвідчити договір купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій іншій особі на розсуд іпотекодержателя. З абз.2 ч. 3 договору купівлі продажу нерухомого майна від 21.07.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підстав іінформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було встановлено, що особи, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки відсутні. Згідно п. 1.1 договору іпотеки № 6038 від 21.12.2006 предмет іпотеки є власністю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.04.2004. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У позовній заяві позивач, посилаючись на ст. 8 ЦК України, просить застосувати до спірних правовідносин за аналогією ст. 362 ЦК України. Згідно ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Застосування аналогії закону до спірних правовідносин, а саме ст. 362 ЦК України, суд вважає недоречним, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовано Законом України "Про іпотеку", крім того відносини щодо іпотеки були врегульовані відповідним договором іпотеки. Навіть якби суд застосував аналогію закону, як того просить позивач, виходячи із правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеної у справі 6-43987св11, позивач не була співвласником спірного майна у розумінні ст. 362 ЦК України, оскількине реєструвала своє право власності на предмет іпотеки в реєстрі прав на нерухоме майно, а тому на момент укладення договору купівлі-продажу від 21.06.2016 вона та не мала переважного права на купівлю предмета іпотеки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків, що ТОВ "Фінансова компанія "Алькор інвест" не зобов'язано було повідомляти позивача про намір продати предмет іпотеки. Враховуючи, що суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнати за позивачем переважне право на придбання нежилих приміщень (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS], суд також відмовляє в задоволенні і інших позовних вимог оскільки останні є похідними. Оскільки суд частково задовольняє позовну заяву, на підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551 грн 21 коп. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed