Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500406579 від 26 серпня 2013 року на суму 20 000,00грн. 30 вересня 2014 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу, за умовами якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 10 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, сума яких відповідно до додатку № 1 до договору становить 43 769,77 грн., з яких: 19 556, 62 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 18 813,15 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 5400,00 грн. - неустойка за порушення графіку погашення заборгованості. Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договорами. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи була повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не зявився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] 26 серпня 2013 року був укладений кредитний договір № 500406579 (а.с.6), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника №26250001604813, з процентною ставкою за корсутвання кредитом 14,99 %, та сплатою комісійної винагороди Банку за період з 1-го по 36-й місяць користування кредитом у розмірі 2,05% від суми кредиту, дата повернення кредиту 27 серпня 2016 року. Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним договором в повному обсязі (п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2,4, п.п.2.8.1 п.2.8 Договору). Пунктом 4 Договору передбачено нарахування штрафу за кожне допущене позичальником прострочення платежу: від 1 до 4 календарних днів 50 грн., та додатково понад 5 днів 150 грн. Згідно Графіку платежів додатку №1 до Кредитного договору відповідач зобовязався здійснювати щомісячний фіксований платіж (а.с.7). 30 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа - Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором (а.с.16-18). Згідно договіру факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, що включає в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.19-22). На виконання умов договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було направлено повідомлення за вих.№001475458-1 від 19 жовтня 2016 року про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 500406579 від 26 серпня 2013 року шляхом сплати загальної суми заборгованості у розмірі 43 769,77 грн. (а.с.14). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 500406579 від 26 серпня 2013 року відповідач має прострочення повернення чергової частини позики з 27 листопада 2013 року. За наданим розрахунком, станом на 10 жовтня 2016 року заборгованість [PERSON] становить 43 769,77 грн., з яких: 19 556, 62 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 18 813,15 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 5400,00 грн. - штраф за порушення графіку погашення заборгованості (а.с.13). З матеріалів справи також вбачається, що у зв'язку з набуттям позивачем права грошової вимоги до відповідача та порушенням останнім своїх зобов'язань по кредитному договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Дата [PERSON]" було вжито заходи досудового врегулювання спору, а саме: на адресу [PERSON] направлено повідомлення вих.№001475458-1 від 24 жовтня 2016 року про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 500406579 від 26 серпня 2013 року шляхом сплати загальної суми заборгованості у розмірі 43 769,77 грн., проте зазначена вимога станом на день подання позову відповідачем задоволена не була (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідач суду не надала. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved