Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У липні 2017 року комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (далі - КПТМ "Черкаситеплокомуненерго") звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути з [PERSON] заборгованість станом на 1 травня 2017року в розмірі 11396 грн 24 коп., в тому числі інфляційні збитки - 659 грн 27 коп. та три проценти річних - 133 грн 24 коп, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на позивача покладено обов'язок із забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, у тому числі й квартири [ADDRESS]. Споживач за вказаною адресою не вносить оплати за надані житлово-комунальні послуги, тому станом на 1 травня 2017 року вона має заборгованість за спожиту теплову енергію. Станом на 1 травня 2017 року борг внаслідок інфляції зріс на 659 грн 27 коп. До того ж з відповідача підлягають стягненню три проценти річних від заборгованості - 133 грн 24 коп. КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" у 2014 році та 2016 році зверталось до Соснівського районного суду м.Черкаси із заявами про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], однак видані судові накази були пізніше скасовані судом. Ухвалою суду від 5 жовтня 2017 року за заявою представника позивача Кініченка А.А. залишено без розгляду позовну заяву комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу в частині вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. У судовому засіданні 5 жовтня 2017 року представник КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" - Кініченко А.А. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 5 жовтня 2017 року проти позовних вимог заперечувала. Вказала, що її квартира постійно погано опалювалась КПТМ "Черкаситеплокомуненерго", температурний режим в кімнатах був 8-12 градусів, вона постійно хворіла. В зв'язку з цим вона була змушена поставити в квартирі електричний конвектор. У міськвиконкомі було отримано дозвіл на від'єднання від системи теплопостачання, є витяг з протоколу № 21 засідання міжвідомчої комісії від 27 квітня 2007 року. З 2007року вона послугами з опалення КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" не користується. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, і сторони цього не заперечували, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Розпорядженням міського голови м.Черкаси від 27 січня 2016 року № 10-р "Про перейменування об'єктів топоніміки міста Черкаси" [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], що є загальновідомим фактом. КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" надає послуги з опалення та гарячого водопостачання квартири [ADDRESS]. В 2007 році [PERSON] виявила бажання перестати користуватись послугами з опалення, які надає КПТМ "Черкаситеплокомуненерго". Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Згідно витягу з протоколу №21 від 27 квітня 2007 року засідання міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мережі ЦО і ГВП, заяву [PERSON] розглянуто та рекомендовано їй звернутися для отримання технічних і санітарних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП в: житлово-експлуатаційну організацію, теплопостачаючу організацію, міську санепідемстанцію, відділ екології міськвиконкому, КП «Черкасиводоканал», відділ ДАБК управління архітектури містобудування міськвиконкому, Управління МНС у Черкаській області та Черкаський міський РЕМ. Крім того, [PERSON] необхідно було отримати акт про відключення її квартири від мереж ЦО і ГВП та у десятиденний термін подати його комісії на затвердження, але такого акта отримано не було (а.с.27). Таким чином, [PERSON] здійснила самочинне відключення своєї квартири від мережі центрального опалення. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частиною 2 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач, згідно ст. 1 цього Закону, це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 3 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких витратах визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК Української РСР). Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], тому саме в неї, як власника, виникає обов'язок оплатити позивачу надані послуги з опалення її квартири. Відповідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 20 квітня 2016 року (справа № 6-2951цс15), хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом установлено, що між сторонами не укладено договору про надання послуг з централізованого опалення, але оскільки підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання (надання) послуг позивачем, то суд робить висновок про те, що позивач виконав свої обов'язки щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язана оплатити надані послуги. Як убачається із наданого позивачем розрахунку, з січня 2010 року відповідач жодного разу не здійснила оплату за поставлені до її квартир послуги з централізованого опалення. Згідно з розрахунком, наданим КПТМ "Черкаситеплокомуненерго", заборгованість по квартирі [ADDRESS] за період з січня 2010 року по 31 травня 2017 року, становить 10828 грн 79 коп. Водночас, під час розгляду справи по суті відповідач подала письмову заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки заборгованість за послуги з опалення нараховувались позивачем щомісяця, то трирічний строк позовної давності треба відраховувати від кожного такого щомісячного платежу. Згідно із ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 січня 2016 року (справа № 6-931цс15), подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. У позовній заяві КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" зазначало про те, що підприємство зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості. Із матеріалів цивільної справи № 712/8872/14-ц судом установлено, що дана заява про видачу судового наказу була зареєстрована судом 16 червня 2014 року, а із матеріалів цивільної справи № 712/9640/16-ц встановлено, що заява була зареєстрована судом 23 серпня 2016року. Таким чином, із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за період із червня 2011 року (в межах строку позовної давності та з урахуванням переривання такого поданням заяви про видачу судового наказу) по 1 травня 2017 року (в межах заявлених позивачем позовних вимог). За розрахунками суду, за період із червня 2011 року по 1 травня 2017 року заборгованість [PERSON] по оплаті за централізоване опалення становить 9 179 грн 88 коп. (з урахуванням нарахованої пільги), яка й підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання про судові витрати суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» підлягають стягненню судові витрати в сумі 1600 грн. 00коп.

Outcome: dismissed