Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

У квітні 2014 року до суду з позовною заявою звернувся ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.02.2008 року в розмірі 6707,05 доларів США, що станом на 31.03.2014 року еквівалентно 73442,21 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.02.2008 року [PERSON] отримав від банку кредит у розмірі 3000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що і стверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому в договорі. Однак відповідач своєчасно не сплачував грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.03.2014 року його заборгованість перед позивачем склала 6707,05 доларів США, яка складається з наступного: 2120, 53 доларів США - заборгованість за кредитом; 3557, 24 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 766, 41 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 45, 66 доларів США - штраф (фіксована частина); 317, 21 доларів США - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов'язань, заборгованість по зазначеному вище кредитному договору не погашає, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" - Тимчик Б.О. позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, а також просив суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також надав суду письмові заперечення на позов (а.с. 78-79). Вислухавши пояснення представника позивача Тимчика Б.О., представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ "ПриватБанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у сумі 3 000, 00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19.20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В свою чергу відповідач зобов'язувався повертати кредит шляхом внесення щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією заяви позивача від 12.02.2008 року разом з копією Умов надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою (а.с. 19-26). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає клієнту картки, їх вид і строк дії визначений в заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі "Відмітки банку" заяви. Згідно з п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Як вказує представник позивача, відповідач умови зазначеного вище кредитного договору не виконує, кредит і відсотки не повертає, у зв'язку із чим станом на 31.03.2014 року його заборгованість перед позивачем становить 6707,05 доларів США, з яких: 2120, 53 доларів США - заборгованість за кредитом; 3557,24 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 766,41 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 45,66 доларів США - штраф (фіксована частина); 317,21 доларів США - штраф (процентна складова). На підтвердження зазначеної заборгованості відповідача представником банку надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.02.2008 року (а.с. 12-17) та виписка з карткового рахунку відповідача (а.с. 98-119). В зв'язку з клопотанням представника відповідача про застосування строків позовної давності, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості поза межами загальних строків позовної давності, враховуючи, що початок перебігу строку позовної давності починається у позивача з моменту, коли він дізнався про порушення свого права 24.11.2009 року, але з позовом до суду позивач звернувся лише 14.04.2014 року. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Матеріали справи не містять обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності, клопотань щодо поновлення строку звернення до суду позивач не заявляв. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо),згідно ст. 266 ЦК України. У відповідності до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Разом з тим, надана до позову заява [PERSON] про відкриття рахунку та надання послуги щодо встановлення кредитного ліміту у розмірі 3000,00 доларів США на платіжну картку Visa Gold клуб за своєю правовою природою не може бути пропозицією (офертою) [PERSON] щодо укладання кредитного договору, оскільки подана відповідачем заява разом з анкетою позичальника, згідно з п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, є лише підставою для проведення перевірки та прийняття рішення про можливість надання кредиту на платіжну картку. Крім того, представником позивача не надано суду доказів, про прийняття банком рішення про можливість надання кредиту [PERSON] на платіжну картку. У відповідності до п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, позивач був зобов'язаний перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, і відповідно до п. 2.4 зазначених Правил позивач був зобов'язаний отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Доказів виконання зі сторони позивача зазначених вимог законодавства, які повинні передувати укладанню кредитного договору, суду не надано. Відповідно до заяви відповідача на отримання кредиту в розділі "Відмітки банку" зазначено номер картки [NUMBER] та вказано дату відкриття рахунку 15.02.2008 року. З відповіді ПАТ КБ "ПриватБанк" № 749465 від 16.05.2014 року, наданою на запит представника відповідача, вбачається, що пластикова картка платіжної системи Visa, класу Gold [NUMBER] на ім'я [PERSON], була випущена банком 15.02.2008 року зі строком дії до 03/11 (а.с. 83). Однак представником позивача не надано суду доказів отримання [PERSON] від банку зазначеної вище платіжної картки, а також не надано належних доказів щодо переведення банком 3000, 00 доларів США на рахунок платіжної картки [NUMBER]. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість доказів в їх сукупності, приходить до висновку, що у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності у задоволенні позову слід відмовити повністю. Крім того, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними доказами факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 3000,00 доларів США та факт використання зазначених коштів безпосередньо відповідачем. Приймаючи до уваги те, що позов не підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача також не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed