Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсною третейської угоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 квітня 2008 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір, і позивач отримала споживчий кредит у розмірі 109 000,00 доларів США зі сплатою 13,45% річних строком до 01.04.2028. 03 грудня 2013 року сторони до вищезазначеного договору уклали додаткову угоду. У пункті 7.1 цієї угоди сторони домовились внести третейське застереження про те, що розгляд і вирішення спорів, які виникають при виконанні даного Договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Позивач зазначив, що вказаний пункт додаткової угоди обмежує його права споживача, порушує принцип рівності сторін за договором, не відповідає вимогам законодавства. До того ж пунктом 14 статті 6 Закону України "Про третейські суди" (чинним на час укладення додаткової угоди) третейським судам заборонено розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав наведених у запереченні на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 квітня 2008 року між сторонами було укладено Кредитний договір №003-2008-1031, за яким Банк надав Позичальнику споживчий кредит у розмірі 109 000,00 доларів США зі сплатою 13,45% річних строком до 01.04.2028. До вищезазначеного договору між сторонами 03 грудня 2013 року було укладено Додаткову угоду № б/н, у якій зазначено, що сторони домовилися внести зміни до Договору, виклавши текст Договору у наступній редакції (а.с.5-21). Пунктом 1.3 вказаної Додаткової угоди передбачено, що цільове призначення кредиту - споживчі цілі. Пункт 7.1 Додаткової угоди № б/н до Кредитного договору №003-2008-103104 квітня 2008 року передбачає, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди (а.с.13). Статтею 5 ЗУ "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Згідно з частиною першою статті 12 ЗУ "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Проте п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» передбачено, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначена норма, яка міститься в п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», набрала чинності 12 березня 2011 року. Тобто на момент укладення 03 грудня 2013 року Додаткової угоди № б/н до Кредитного договору №003-2008-1031 від 04 квітня 2008 року, у якій передбачене спірне третейське застереження, вищезазначене положення було чинним. У зв'язку з вищенаведеним суд доходить висновку про те, що п. 7.1. Додаткової угоди від 03.12.2013 року до Кредитного договору №003-2008-1031 від 04.04.2008 року було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", і в цій частині Додаткову угоду слід визнати недійсною. З огляду на вищенаведене, відповідно ст.ст. 203, 215, 627, 638 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 12, 14 ЗУ «Про третейські суди» та,

Outcome: approved