Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач ДП "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію. В обгрунтування позову зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], якій за період з жовтня, 2010 року по вересень, 2013 року, включно, теплопостачальною організацією надавалися послуги з централізованого теплопостачання на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку [NUMBER] та видачею абонентської книжки, за які відповідачем сплачено не було, у зв'язку з чим у відповідача [PERSON] виникла заборгованість з оплати за надані вище послуги. З огляду на викладене та з посиланням на ст.ст. 526, 549, 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня, 2010 року по 01 жовтня 2013 року в розмірі 6 321 грн. 33 коп., а також 3% річних, що становить 249 грн. 38 коп., індекс інфляції, що становить 100 грн. 34 коп. та пеню в розмірі 933 грн. 98 коп., а всього 7 605 грн. 03 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача і сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву з-а вх.№2286 від 23 січня 2014 року про розгляд справи без участі представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.01.2014 року, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на підставі ордера на одержання житла №415 від 09.01.1987 року, належить квартира [ADDRESS], що підтверджується інформацією ЖБК «Приладобудівельник» від 27.05.2013 року №14/1-83. Судом також встановлено, що між суб'єктом господарювання - ДП "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" та відповідачем [PERSON], письмовий договір про надання послуг з централізованого теплопостачання не укладався, разом з тим, виходячи з загальних положень договору надання послуг, суд вважає, що між сторонами існують фактичні договірні відносини щодо надання відповідних послуг теплопостачальною організацією та прийняття їх відповідачем, що склались шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER], відкритого на прізвище [PERSON] та видачею абонентської книжки, в зв'язку з чим відповідач повинен щомісячно вносити плату за використану теплову енергію, відповідно до діючих тарифів на послуги теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п. 1 ст.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Більш того, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач зобов'язання з оплати послуг з централізованого опалення належним чином не виконувала, не здійснюючи щомісячних платежів за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим станом на 01 жовтня 2013 року заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з жовтня, 2010 року становить 6 321 грн. 33 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості споживача теплової енергії по особовому рахунку № 141083. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання послуг з централізованого теплопостачання є грошовим зобов'язанням, а відтак на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня, 2010 року по 01 жовтня 2013 року в розмірі 6321 грн. 33 коп., а також 3% річних, що становить 249 грн. 38 коп., індекс інфляції, що становить 100 грн. 34 коп., а всього 6 671 грн. 05 коп. Позивачем пред'явлено також вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення в розмірі 933 грн. 98 коп., разом з тим, суд вважає, що в цій частині вимог позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України "Про житлово-комунальні послуги". Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені, при цьому порядок нарахування та стягнення пені затверджується центральним органом виконавчої влади, який формує та забезпечує реалізацію державної політики в сфері житлово-комунального господарства та енергетики. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто з аналізу зазначених вище правових норм вбачається, що пеня знаходиться в системі цивільно-правових відносин, вона має бути прописана в письмовому договорі, укладеному між споживачем та підприємством, яке надає послуги з теплопостачання, як санкція за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, в той час як нарахування пені без договору та при відсутності порядку нарахування та стягнення пені, граничного розміру, обмежень в її нарахуванні, суперечить вимогам Цивільного кодексу України. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, яка визначає, що у разі, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, у зв»язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 201 грн. 00 коп. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та

Outcome: partial