Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі» про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом застосування процедури продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження, вказавши, що 12.10.2007 року між ТОВ «Колібрі» та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір відновлювальної кредитної лінії № 014/01-114. Відповідно до умов договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 451 000, 00 грн., а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак в порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 05.03.2018 року заборгованість ТОВ «Колібрі» за кредитним договором складає 371 429, 31 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі - 169 125, 00 грн.; заборгованості за відсотками - 103 306, 92 грн.; суми заборгованості за комісіями - 27 548, 55 грн.; заборгованості за нарахованою пенею - 37 183, 14 грн.; заборгованості за інфляційні витрати за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 34 265, 70 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір № 014/02-37 від 12.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Ю.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 3732, відповідно до якого [PERSON] було передано в іпотеку земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту про оцінку даної земельної ділянки, складеного суб`єктом оціночної діяльності, ринкова вартість об`єкта оцінки становить 488 900, 00 грн. На підставі викладеного та посилаючись на ст. 33, 41 Закону України «Про іпотеку» звернувся до суду та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/01-114 від 12.10.2007 року, яка складає 371 429, 31 грн., а саме: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі - 169 125, 00 грн.; заборгованості за відсотками - 103 306, 92 грн.; суми заборгованості за комісіями - 27 548, 55 грн.; заборгованості за нарахованою пенею - 37 183, 14 грн.; заборгованості за інфляційні витрати за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 34 265, 70 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом застосування процедури продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, що становить 488 900, 00 грн. А також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 12.10.2007 року між ТОВ «Колібрі» та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір відновлювальної кредитної лінії № 014/01-114. Відповідно до умов договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 451 000, 00 грн., а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту, з кінцевим терміном його погашення не пізніше 11 жовтня 2017 року. Позичальник зобов`язувався щомісяця повертати наданий кредит згідно з графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір № 014/02-37 від 12.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Ю.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 3732, відповідно до якого [PERSON] було передано в іпотеку земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту виконаного оцінювачем ТОВ «Бізнес Ассіст» [PERSON] від 10.05.2018 року № 3063975_08052018_ВА180508-001 про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16 травня 2006 року - ринкова вартість об`єкта оцінки складає 488 900, 00 гривень. Відповідно до п.4.1 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п.4.2 іпотечного договору, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак в порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 05.03.2018 року заборгованість ТОВ «Колібрі» за кредитним договором складає 371 429, 31 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі - 169 125, 00 грн.; заборгованості за відсотками - 103 306, 92 грн.; суми заборгованості за комісіями - 27 548, 55 грн.; заборгованості за нарахованою пенею - 37 183, 14 грн.; заборгованості за інфляційні витрати за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 34 265, 70 грн. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та задатком. Згідно зі ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов`язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з ч.1 ст. 591 ЦК України та ст. 39 Закону України "Про іпотеку" , задоволення вимог кредитора за рахунок майна, що є предметом іпотеки, в судовому порядку може здійснюватися виключно шляхом реалізації предмета іпотеки через продаж з публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", де зазначено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Позивач надав кредит в розмірі, передбаченому кредитним договором, виконав взяті на себе зобов`язання. Боржник, отримавши кошти, в порушення договору, укладеного з позивачем, виконував його неналежним чином, через що виникла заборгованість, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача за рахунок майна відповідача, що є предметом іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 7 333,50 гривень.

Outcome: partial