Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за [PERSON] право власності на: земельну частку (пай), що був виданий на ім'я [PERSON] як члена ААТ "Прогрес" Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області на підставі рішення РДА Житомирського району № 48 від 5 березня 1997 року згідно сертифікату серії "ЖТ" № 0144225, зареєстрованого 28 лютого 1998 року, запис № 14 у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку (пай); земельну частку (пай), що був виданий на ім'я [PERSON] як члена ААТ "Прогрес" Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області на підставі рішення РДА Житомирського району № 48 від 5 березня 1997 року згідно сертифікату серії "ЖТ" № 0144392, зареєстрованого 28 лютого 1998 року, запис № 181 у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку (пай); визнати недійсними вищевказані і втрачені сертифікати на земельні частки (паї). У судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклалась на розсуд суд. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 12 квітня 1997 року помер [PERSON] (а.с.8). Після смерті останнього спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON] (а.с.10-11). 11 листопада 2004 року [PERSON] померла (а.с.12). За життя, а саме 7 квітня 1999 року, остання склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла позивачеві (а.с.16). За життя на ім'я [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення РДА Житомирського району № 48 від 5 березня 1997 року видавались сертифікати на земельну частку (пай). [PERSON] сертифікат серії "ЖТ" № 0144225, зареєстрованого 28 лютого 1998 року, запис № 14 у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку (пай) (а.с.18). [PERSON] сертифікат серії "ЖТ" № 0144392, зареєстрованого 28 лютого 1998 року, запис № 181 у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну ділянку (пай) (а.с.17). У тижневому віснику Житомирської районної ради від 5 серпня 2016 року № 32(240) опубліковані оголошення про те, що вищевказані сертифікати слід вважати недійсними внаслідок їх втрати (а.с.19). Позивач є єдиною спадкоємицею до майна померлої [PERSON] (а.с.43). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.44). Постановою нотаріуса від 16 травня 2017 року (а.с.20) представнику позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні частки (паї) у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлих [PERSON] та [PERSON] на них. За таких обставин представник позивача вказує, що [PERSON] вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч. 1 ст. 1276 ЦК України). Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя були власниками спірних земельних часток (паїв), однак на теперішній час у зв'язку з втратою оригіналів сертифікатів позивач унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття нею права власності, як спадкоємцем за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Водночас, не підлягають до задоволення вимоги представника позивача про визнання недійсними вищевказаних і втрачених сертифікатів на земельні частки (паї), адже за наявності окремої процедури визнання їх недійсності, як то публікація оголошення у пресі про втрату тощо, такий спосіб захисту є неналежним. Більше того, як убачається з матеріалів справи така процедура вже була здійснена. Враховуючи частковість задоволення позову, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньої та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Такі витрати складаються із судового збору у сумі 1\~055,94 гривень (1% від ціни позову за вимогами майнового характеру). Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial