Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]\~ про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 20 жовтня 2012 року. Під час перебування у шлюбі із відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Виноградівського районного суду від 31 березня 2016 року, шлюб між сторонами було розірвано та вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 05.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний момент 700 гривень аліментів, які сплачує не в повній мірі відповідач на неповнолітнього сина дуже мало, у зв'язку з підвищенням цін на продукти, одежу та інші потреби дітей. Позивачка, не має змоги самостійно забезпечувати дитину матеріально тому, що мінімальна ціна на одну курточку становить приблизно 2000 гривень, а джинси 800 гривень, не говорячи про різні канцелярські товари для забезпечення нормального дитячого розвитку. Хоч вона і не одягає дитину в фірмових, дорогих магазинах, а тільки на місцевому ринку, але ціни суттєво змінилися з 2016 року. Дитина постійно росте і потреби в купівлі цих речей є необхідними. Діти в такому віці дуже швидко розвиваються і потребують здорового харчування, а саме: фрукти, йогурти та різні солодощі, що також не дешеве задоволення на даний час. Тому 700 гривень це дуже мало на одну дитину, навіть не враховуючи, що позивачка утримує свого сина сама. Відповідач про дитину взагалі не піклується, не спілкується з ним і не цікавиться його життям.. Відповідно до щотижневого збірника динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку Державної Служби Статистики України від 28.12.2017 року чітко встановлено, що середній темп зростання цін на основні продукти становить 100% Згідно п.2ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому у п. 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, сул може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв 'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров 'я когось із них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.І ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.І ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В серпні 2018 року ст. 182 СК України доповнено наступною редакцією «... Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів...». Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до Закону України №4928 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо поліпшення захисту права дитини на належне утримання", прийнятого Верховною Радою України в першому читанні ще 19.10.2016, збільшено мінімальний розмір аліментів: для дітей віком до 6 років з 01.12 по 31.12. 1626 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років 2027 грн. Отже аліменти на утримання сина позивачки не можуть бути меншими, ніж 1559 гривень на одну дитину, відповідно до гарантій законодавства. Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. У звязку з цим просить змінити розмір аліментів на утримання сина та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ним повноліття.\~ Не погоджуючись із заявленим позовом відповідач подав до суду письмове заперечення (а.с. 27-30), згідно якого у задоволенні позову просив відмовити. У поданому запереченні відповідач зазначає, що наразі ніде не працює, отримує мінімальні тимчасові заробітки, внаслідок чого виплачувати збільшені аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно\~ не має змоги. Матеріальне становище з 2016 року ніяк не змінилося, натомість лише погіршилось. На даний час у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина [PERSON]. [INFO] га дружина [PERSON]. [INFO] яка ніде не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Син від другого шлюбу, має хронічні (вроджені) неврологічні вади, які потребують постійного лікування, знаходиться на спеціальному обліку в лікаря невропатолога Виноградівської поліклініки. Аліменти, які присуджені за судовим рішенням від 31.03.2016 року по мірі можливості сплачує. Проти визначених позовних вимог заперечує, так як його матеріальне становище та наявність інших утриманців, відсутність постійного доходу, абсолютно не дозволить здійснювати подібні виплати в зазначеній сумі. Після прийняття судового рішення від 31.03.2016 року, у нього з'явилися кредитні зобов'язання та вимушений був укласти кредитний договір, у зв'язку звідсутністю тоходів та неможливістю по цій причині утримувати свою сімю, сплачувати аліменти. 29.06.2017 року він уклав кредитний договір, строк дії якого триватиме до 26.06.2020 року. За умовами кредитного договору щомісяця сплачує AT "ТАСКОМБЛНК" платіж на суму 1 500 гривень. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та оигнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може зміниш за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Матеріалами позовної заяви не надано доказів погіршення матеріального стану чи зміни сімейного стану позивача (одержувача аліментів), погіршення стану її здоров'я чи погіршення стану здоровя дитини, як це вимагається Законом. Відповідно до статей 57-59 ЦПК України позивач не надала належних та допустимих доказів, що у відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітнього сина. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав та зазначив, що йому достеменно відомо, що відповідач\~ працює за кордоном та добре заробляє, а відтак сплачувати збільшений розмір аліментів у сумі 2500 грн. цілком спроможний. Оскільки відповідач працює за кордоном, то відповідно його заробітки не відображені офіційно. Незважаючи на відсутність офіційних доходів відповідач утримує себе та свою нову сімю, сплачує витрати на утримання житла тощо. Представник позивача визнав, що його довіритель займається підприємницькою діяльністю і отримує дохід приблизно 9000 грн.\~ на місяць і наразі фактично самотужки утримує сина, оскільки відповідач не сплачував аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів відповідачем була погашена тільки після поданої скарги до ДВС. Відповідач є молодою людиною працездатного віку і зобовязаний утримувати свою дитину незважаючи на наявність у нього нової сімї. Наявність роботи залежить виключно від волі відповідача, оскільки на території Виноградівського району численні підприємства постійно запрошують на роботу працівників з хорошою платнею. Однак відповідач працюючи за кордоном заробляє більше, тому не зацікавлений в офіційному працевлаштуванні. Відповідач у судове засідання не зявився, подав письмові пояснення (а.с.66-68зв.),\~ які по своїй суті є аналогічними запереченню та просив у задоволенні позову відмовити. Представник позивача заявлені позовні вимоги визнав частково у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У решті вимог позову просив відмовити. У наданих поясненнях зазначив, що доводи позивачки про його роботу закордоном жодним чином не підтверджені. Його довіритель наразі має іншу сімю дружину та дитину, яких також необхідно утримувати. Він офіційно не працевлаштований, на життя заробляє мінливими заробітками. Для виплати заборгованості по аліментах змушений був взяти гроші в борг. Вважає заявлений розмір аліментів безпідставно\~ завищеним. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по\~ суті,\~ суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду від 31.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано та встановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] у розмірі 700 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.9-11). Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України\~\~\~ № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Згідно ч.3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2019рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн. Для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Згідно до ч.1 ст.192 СК України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму, доводи позивача про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумніву у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України). За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов'язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред'явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов'язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Доводи відповідача про те, що він одружився в друге і у новому шлюбі у нього народився син [PERSON] [INFO] (а.с.31, 31 зв.) дійсно є тими, обставинами, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Однак суд констатує, що відповідач є молодою здоровою людиною працездатного віку і доводи про те, що через відсутність постійної роботи неспроможний сплачувати аліменти на дитину від попереднього шлюбу та утримувати нову сімю судом до уваги не приймаються, оскільки питання працевлаштування залежить саме від волі відповідача. Доводи про те, що у нього є кредитні зобовязання та на виплату аліментів взяв гроші у борг також до уваги не приймається, оскільки сплата аліментів присуджених судом є обовязком відповідача. Даючи оцінку доводам відповідача викладені у відзиві та письмовому поясненні та доводам його представника, висловлених у судовому засіданні щодо того, що позивачем не наведено обставин зміни майнового стану, а також наведеної судової практики, суд вважає зазначити наступне. Закон повязує можливість зміни розміру аліментів зміною матеріального стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак слід зауважити на суттєві законодавчі зміни у питанні призначенні аліментів, зокрема визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку не може становити менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду лише на зазначену норму вимога позову підлягає задоволенню. Також суд вважає обставину про значне зростання цін на споживчому ринку та вартості речей для дітей з часу призначення аліментів. Дані обставини є обєктивно зумовленими і додатковому доказуванню не підлягають. Слід зауважити, що Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Суд також зауважує, що доказів того, що відповідач має високі заробітки позивачем не доведено. З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивача щодо розміру аліментів, з урахуванням обставин справи, підлягає частковому задоволенню. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1250 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. З огляду на зазначене судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved