Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача на їх користь суму боргу з урахуванням інфляції в розмірі 3567,66 грн., 3% річних в розмірі 155,38 грн., пеню в розмірі 42,98 грн., а всього 3766,02 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між Криворізьким державним педагогічним університетом, в особі ректора Буряка В.К. та [PERSON] було укладено договір № 18/09 від 08.11.2009 року про підготовку здобувача за рахунок коштів фізичних осіб. Криворізький державний педагогічний університет шляхом злиття з Криворізьким технічним університетом було реорганізовано у Державний вищий навчальний заклад "Криворізький навчальний університет", тому всі права і обов'язки Криворізького державного педагогічного університету у порядку правонаступництва перейшли до Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет". За умовами укладеного між сторонами договору, позивач зобов'язався за рахунок відповідача здійснити підготовку здобувача, за формою навчання - без відриву від виробництва, за спеціальністю - теорія навчання з 01.10.2009 року по 30.09.2014 року. Однак, 01.11.2012 року за невиконання умов договору, а саме у зв'язку з несплатою грошових коштів за навчання, [PERSON] було відраховано з університету. Заборгованість по оплаті за навчання складає 3 486 грн., на цю суму позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати в порядку ст..625 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в ньому відмовити, посилаючись на те, що договір з університетом уклала не в 2009 році, а в 2010 році, отже рік не отримувала навчальних послуг, через постійну зайнятість керівника не могла отримувати консультації, не склала програму та індивідуальний план навчання, 05.05.2011 року подала заяву про розірвання договору. Впродовж навчання нею сплачено 2003 грн. за 2010-2011 навчальний рік, 10.10.2010 року ще 520 грн. за складання кандидатського іспиту з іноземної мови, який так і не відбувся і кошти їй повернуті не були. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 08.11.2009 року між Криворізьким державним педагогічним університетом, в особі ректора Буряка В.К., який діяв на підставі статуту університету та [PERSON] було укладено договір №18/09 про підготовку здобувача за рахунок коштів фізичних осіб, за умовами якого позивач зобов'язався за рахунок відповідача здійснити підготовку здобувача, за формою навчання - без відриву від виробництва, за спеціальністю - теорія навчання. Згідно п. 4.2. укладеного договору загальна вартість освітньої послуги становить 10 015, 00 грн. за весь строк навчання. Також І розділом договору встановлено строк надання освітньої послуги з 01.10.2009 року по 30.09.2014 року, що підтверджується копією договору, наявного в матеріалах справи ( а. с. 5). Підставою укладення даного договору є заява відповідача про зарахування її здобувачем, датована 23.09.2009 року, що спростовує доводи відповідача, щодо не укладення договору. Окрім цього, 01.10.2009 року ректором видано наказ №46а про зарахування здобувачем на період з 01.10.2009 року по 30.09.2014 року відповідача [PERSON] Як вбачається з письмових доказів, наявних в матеріалах справи ( а. с. 6, 7, 8, 9), у зв'язку з реорганізацією Криворізький державний педагогічний університет шляхом злиття з Криворізьким технічним університетом реорганізовано у Державний вищий навчальний заклад "Криворізький навчальний університет", тому всі права і обов'язки Криворізького державного педагогічного університету у порядку правонаступництва перейшли до Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет". Судом встановлено, що 26.10.2012 року [PERSON] було відраховано з 01.11.2012 року, у зв'язку із невиконанням умов договору, за порушення п. п. 3. 1, яким передбачено своєчасне внесення плати за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором та п. п. 4. 4., яким передбачено, що замовник вносить плату за півріччя до 01 жовтня та до 01 лютого щорічно, що підтверджується витягом з наказу № 60-ад, копія якого наявна в матеріалах справи ( а. с. 10). Крім того, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 197 від 13.11.2012 року з проханням, щоб [PERSON] погасила суму основного боргу з урахуванням пені та індексу інфляції ( а. с. 12). Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що загальна вартість освітньої послуги складає 10 015 грн., за перший рік навчання - 2003 грн., які сплачені відповідачем 08.10.2010 року. Таким чином, розрахунок заборгованості, складений позивачем не спростовується наданими доказами, оскільки відповідач допустила порушення умов договору з листопада 2010 року. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. п. 5. 1 договору № 18/09 про підготовку здобувача за рахунок коштів фізичних осіб за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані по справі докази та надані сторонами пояснення, оскільки відповідачем не спростовано порушення умов договору, укладеного між сторонами, зобов'язання має виконуватись належним чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних підлягають до задоволення. Вимоги позивача про стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки не містять розрахунку періоду заборгованості, правових підстав обрання розміру штрафних санкцій. Відповідно до ст..88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial