Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що він є спадкоємцем померлої [PERSON], яка померла [INFO] р. За життя спадкодавець [PERSON] 14.10.2011 року уклала договір оренди землі із Товариством з обмеженою відповідальністю " Промінь- АА" №819 строком на 5 років. Вважаючи, що термін дії договору закінчився, позивач 19.01.2017 р. звернувся до відповідача із повідомленням про неможливість подальшого продовження оренди землі та про повернення йому земельної ділянки, однак отримав відповідь, що строк дії даного договору оренди закінчується 25.09.2017 р., оскільки він був зареєстрований 25.09.2012 року. Позивач вважає, що укладений між [PERSON] та ТОВ " Промінь- АА" договір оренди землі №819 від 14.10.2011 р. є недійсним, оскільки був укладений з порушенням ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» і не містить всіх істотних умов, а саме не містить умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, тому він змушений звернутись з даним позовом до суду. До початку судового засідання позивач звернувся до суду із заявою, в якій позов підтримав повністю та просив суд справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що відповідачем виконано всі передбачені договором оренди обов'язки перед [PERSON], а згодом і її спадкоємцем [PERSON] Позивач добровільно отримав орендну плату за даним договором, тим самим погодившись на його умови. Що стосується умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, які не були зазначені в договорі оренди і на які посилається позивач як на підставу визнання договору недійним, то він зазначає, що в ст. 15 Закону України «Про оренду землі» були внесені зміни, де така умова як застава не передбачена, а тому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, однак надіслали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку сер. [NUMBER], [PERSON] являлась власником земельної ділянки площею 2,96 га, яка розташована на території Білашківської сільської ради Тальнівського району, селище Левада. Відповідно до договору оренди землі від 14 жовтня 2011 року [PERSON] та ТОВ "Промінь АА" уклали договір про оренду земельної ділянки, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 25.09.2012 року за №712408044006980. Строк дії договору 5 років. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] (земельної ділянки площею 2,9587 га.) є її син [PERSON]. Згідно п. 38 Договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Судом встановлено, що у період з 2011 року по 2016 рік відповідачем нараховувалась та виплачувалась орендна плата, яка отримувалась спочатку [PERSON], а згодом її спадкоємцем [PERSON] Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов договору є строк дії договору. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено ( ст.ст.14, 17, 19,31 Закону України «Про оренду землі», чинного на час укладення договору). За змістом статей 18, 20 цього Закону України «Про оренду землі» ( у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір ( як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Тому суд приходить до висновку, що дія договору набрала чинності в день державної реєстрації, а саме 25.09.2012 року, строк дії договору не закінчився, він є чинним (правова позиція ВСУ у справі №6-2777цс16 від 18.01.2017 р. Що стосується вимог позивача щодо визнання недійсним договору оренди через відсутність всіх істотних умов, а саме : умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є порушенням ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» то суд зазначає, що згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклала договір оренди землі із Товариством з обмеженою відповідальністю " Промінь- АА" №819 відповідно до її внутрішнього волевиявлення і не оспорювала при житті договір в частині відсутності в договорі оренди істотної умови - передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Даний договір був укладений в письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію і [PERSON] мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було спрямоване на укладання договору оренди. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним На підставі внесених в ст. 15 змін, внесених згідно із Законами № 509-VI від 16.09.2008, № 2480-VI від 09.07.2010, № 3613-VI від 07.07.2011; в редакції Закону № 191-VIII від 12.02.2015, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не є істотними умовами договору оренди землі, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст.319,626,792,203, 638 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed