Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] в с. Попівка Маньківського району Черкаської області помер [PERSON], який був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] єдиною його спадкоємицею залишилась його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року . Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON], померла [INFO] в [ADDRESS] у віці 58 років, актовий запис № 13 від [INFO] року. Довідка Попівської сільської ради від 27.06.2014 року, № 188 підтверджує, що спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO] в с. Попівка Маньківського району Черкаської області дійсно залишилась його дружина [PERSON], заповіт від імені померлого не посвідчувався. Довідка Попівської сільської ради від 27.06.2014 року № 187 підтверджує, що [PERSON] померла [INFO] в с. Попівка Маньківського району Черкаської області, спадкоємців за законом першої черги немає, заповіт від імені померлої не посвідчувався. Разом з тим, наявним є факт того, що позивач проживав спільно однією сім'єю з [PERSON] з травня місяця 1993 року до її смерті, вели спільно домашнє господарство, він піклувався про неї, оскільки вона була похилого віку та постійно хворіла, після її смерті здійснив її поховання. За сукупністю викладеного, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, так як фактично вступив в управління та володіння всім її спадковим майном, яке залишилось після її смерті, всіма її особистими речами. Їх спільне проживання підтверджується письмовими заявами жителів [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], якими вони підтверджують, що він дійсно проживав з [PERSON] спільно однією сім'єю з травня місяця 1993 року до її смерті, і вони разом господарювали. Справжність підпису на заявах засвідчено нотаріально уповноваженою посадовою особою Попівської сільської ради. Тобто, цим повністю підтверджується факт його спільного проживання з спадкодавцем однією сім'єю з травня місяця 1993 року, тобто більше п'яти років до відкриття спадщини. У свою чергу, ці обставини дають йому підставу та право на оформлення спадщини як спадкоємцеві четвертої черги у відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України, за якою у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивачу стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] ще за життя було видано сертифікати на право власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах землі, яка перебувала у колективній власності КСГП "Ранок" в адміністративних межах Попівської сільської ради. Правовстановлюючих документів на землю у позивча немає, куди вони поділись, йому невідомо. Тобто, відсутні правовстановлюючі документи на землю, які він міг би надати нотаріусу для оформлення спадщини. Після цього позивач звернувся до відділу Держземагентства у Маньківському районі з клопотанням повідомити, чи видавалися сертифікати чи державні акти на право приватної власності на землю в межах Попівської сільської ради на ім'я [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS], повідомити реквізити правовстановлюючих документів. На його звернення листом від 29.07.2014 року за №469/01-04 відділом Держземагентства повідомлено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) видані сертифікати на земельну частку (пай) [PERSON] (серія ЧР № 0325063 за №444 розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах), та [PERSON] (сертифікат серії ЧР № 018611 за №388 розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах) із земель КСГП "Ранок" с. Попівка Маньківського району Черкаської області. Також позивачу надано копії записів з Книги реєстрації земельних сертифікатів, згідно яких вбачається, що дійсно на ім'я [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS] видавались вищевказані сертифікати на право власності на земельну частку (пай). Позивач звернувся до Маньківської районної державної адміністрації із заявою про видачу йому дубліката Сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого у свій час на ім'я [PERSON] та [PERSON] для можливості подальшого пред'явлення правовстановлюючих документів до нотаріальної контори. Однак, Маньківською районною державною адміністрацією позивачу відмовлено у видачі дубліката Сертифіката на право на земельну частку (пай) у зв'язку з відсутністю на даний час таких повноважень та рекомендовано звернутись до суду. Позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори з клопотанням повідомити, які документи на землю йому необхідно надати до нотаріальної контори для оформлення спадщини, чи достатньо наявних документів, які він отримав від відділу Держземагентства. Листом від 27.08.2014 року № 1220/01-16 Маньківською державною нотаріальною конторою позивачу повідомлено, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, він не має можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ, який би відповідав встановленим вимогам для переоформлення прийняття спадщини. У позивача такого правовстановлюючого документа немає, про втрату правовстановлюючих документів (сертифікатів) ним подано відповідне оголошення в газеті "Маньківські новини". Тобто, виявилось, що позивач не має можливості в нотаріальному порядку оформити спадщину на належні покійним земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які необхідно надати нотаріусу. У зв'язку з цим він вимушений звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності, оскільки іншої можливості оформити право власності на майно немає можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та відсутністю можливості їх отримати у зв'язку із смертю спадкодавців. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник Попівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнав та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268, 1269 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що [INFO] в с. Попівка Маньківського району Черкаської області помер [PERSON], який був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] єдиною його спадкоємицею залишилась його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року . [PERSON], померла [INFO] в с. Попівка Маньківського району Черкаської області у віці 58 років, актовий запис № 13 від 08.09.1998 року (а.с.7). Довідка Попівської сільської ради від 27.06.2014 року, № 188 підтверджує, що спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO] в с. Попівка Маньківського району Черкаської області дійсно залишилась його дружина [PERSON], заповіт від імені померлого не посвідчувався (а.с.8). Довідка Попівської сільської ради від 27.06.2014 року № 187 підтверджує, що [PERSON] померла [INFO] в с. Попівка Маньківського району Черкаської області, спадкоємців за законом першої черги немає, заповіт від імені померлої не посвідчувався (а.с.9). Встановлено, що позивач проживав спільно однією сім'єю з [PERSON] з травня місяця 1993 року до її смерті, вели спільно домашнє господарство, він піклувався про неї, оскільки вона була похилого віку та постійно хворіла, після її смерті здійснив її поховання, що підтверджується письмовими заявами жителів [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] (а.с.21-24), якими вони підтверджують, що позивач дійсно проживав з [PERSON] спільно однією сім'єю з травня місяця 1993 року до її смерті, і вони разом господарювали. Тобто відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, позивач фактично вступив в управління та володіння всім спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON] Тобто, підтверджується факт його спільного проживання з спадкодавцем однією сім'єю з травня місяця 1993 року, тобто більше п'яти років до відкриття спадщини, що свідчить про те що позивач є спадкоємець четвертої черги у відповідності до ст. 1264 ЦК України, за якою у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Проте встановлено, що [PERSON], та [PERSON], ще за життя було видано сертифікати на право власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах землі, яка перебувала у колективній власності КСГП "Ранок" в адміністративних межах Попівської сільської ради. Правовстановлюючих документів на землю у позивача немає. Згідно листа від 29.07.2014 за №469/01-04 відділу Держземагентства вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) видані сертифікати на земельну частку (пай) [PERSON] (серія ЧР № 0325063 за №444 розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах), та [PERSON] (сертифікат серії ЧР № 018611 за №388 розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах) із земель КСГП "Ранок" с. Попівка Маньківського району Черкаської області.Згідно копії записів з Книги реєстрації земельних сертифікатів, вбачається, що дійсно на ім'я [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS] видавались вищевказані сертифікати на право власності на земельну частку (пай). Згідно листа від 27.08.2014 № 1220/01-16 Маньківською державною нотаріальною конторою позивачу повідомлено, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином,позивач не має можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ, який би відповідав встановленим вимогам для переоформлення прийняття спадщини. Про втрату правовстановлюючих документів (сертифікатів) позивачем подано відповідне оголошення в газеті "Маньківські новини". Позивач не має можливості в нотаріальному порядку оформити спадщину на належні покійним земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які необхідно надати нотаріусу. Відповідно до ст. 1218 ЦКУ, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦКУ, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦКУ, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 3 ст. 1223 ЦКУ, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1223 ЦКУ, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦКУ, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1268 ЦКУ, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч. 5 ст. 1268 ЦКУ, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦКУ, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved