Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 14.10.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні характери та погляди на життя, вони втратили почуття любові та взаємопорозуміння один до одного, з 15.06.2019 року разом не проживають, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. А тому просила шлюб розірвати, місцем проживання дітей визначити її місце проживання, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та судові витрати покласти на її рахунок. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2020 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 17.03.2020 року відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, у якому просив залучити до участі у даній цивільній справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області та Орган опіки та піклування Служби у справах дітей Долинської РДА Івано-Франківської області для дачі висновку на виконання своїх повноважень щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки існує спір про визначення місця проживання дітей. Просив місцем проживання дітей визначити його місце проживання, оскільки йому не відомо, в яких умовах будуть проживати діти, у разі створення позивачкою нової сім`ї. Зазначив, що він у зв`язку з відсутністю роботи був змушений шукати її за межами державного кордону України, що вплинуло на шлюбні відносини. В свою чергу позивачка забрала дітей та стала проживати окремо. Він, як батько, зобов`язаний піклуватись про малолітніх дітей, створювати їм належні умови проживання, виховання, духовний та розумовий розвиток, а тому їх місце проживання має важливе значення. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.03.2020 року розгляд вищевказаної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. Також зазначеною ухвалою клопотання відповідача було задоволено частково та до участі у справі залучено Орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області для подання до суду письмового висновку щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком чи з матір`ю та обґрунтування відповідності такого висновку інтересам дітей. 03.06.2020 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшов висновок Органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області про визначення місця проживання малолітніх дітей № 217/01-18/01 від 02.06.2020 року. 26.06.2020 року позивачка [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якому просила позов задовольнити в повному обсязі та відмовити у задоволенні вимог відповідача щодо визначення місця проживання дітей з батьком. Зазначила, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини є необґрунтованими та надуманими. Відповідач неодноразово ображав її нецензурними словами, піднімав на неї руку, за що 13.01.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності, що негативно вплинуло на стан дітей. Зазначила, що не забороняла відповідачу відвідувати дітей, однак останній, за період окремого проживання, ухилявся від зустрічі з ними. Після переїзду діти забезпечені всім необхідним для виховання, навчання, психологічного та фізичного розвитку. 01.07.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Також відповідачу встановлено строк до 13 липня 2020 року для подання заперечення, викладення своїх пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених позивачкою у відповіді на відзив пояснень, мотиви їх визнання або відхилення. 10.03.2020 року та 14.07.2020 року від [PERSON] , яка являється матір`ю відповідача [PERSON] , на адресу суду надійшли письмові поясненя та скарга, однак суд не приймає до уваги викладені в них обставини по справі, оскільки [PERSON] не являється учасником справи, не є представником відповідача та не вправі брати участь в судовому процесі в інтересах відповідача та подавати від його імені заяви, клопотання тощо. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, заперечень на відповідь на відзив суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник Органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що підтримує раніше поданий висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей та просив розгляд справи провести без його участі. За змістомст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії"). Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Белле проти Франції" та "Нун`єш Діаш проти Португалії"). У зв`язку із запровадженням карантину Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення щодо припинення та/або обмеження діяльності судів. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи без участі учасників справи суд приймає до уваги те, що межі розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції"). Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Разом з тим, інформація щодо розгляду цивільної справи доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана учасниками справи за їх власним бажанням. Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував нате, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа "Олександр Шевченко проти України", справа "Трух проти України"). Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 14.10.2008 року зареєстрували шлюб у виконкомі Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 3, 3 зворот). Відповідно до копії постанови Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 року, яка набрала законної сили 24.01.2020 року, [PERSON] (відповідач) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини [PERSON] (позивачка) (а.с. 6). Відповідно до довідок Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 152 від 21.02.2020 року та № 125 від 18.06.2020 року [PERSON] (позивачка) проживає без реєстрації разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] , виховує двох дітей, зарекомендувала себе з позитивної сторони, скарг на неї не надходило (а.с. 4, 97). Відповідно до декларацій про вибар лікаря, який надає первинну допомогу, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , отримують первинну медичну допомогу у КП «Некомерційна лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області» (а.с. 95-96). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин № 35 від 05.03.2020 року та характеристики № 40-03-09/6 від 05.03.2020 року, складеного Вигородською селищною радою Долинського району Івано-Франківської області, [PERSON] (відповідач) зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , де створені зразкові умови проживання, два будинки, у яких обладнані дитячі кімнати, на подвір`ї облаштовано ігрові майданчики для дітей, великий сад, город, та, зі слів сусідів, [PERSON] прекрасно відносився до дітей та дружини, був зразковим батьком і чоловіком, позитивно характеризується по місцю проживання (а.с. 32-33). Згідно характеристики, складеної Старомізунським ліцеєм імені Василя Верховинця Вигородської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, малолітній [PERSON] навчався у Старомізунському ліцеї імені Василя Верховинця з 01.09.2015 року по 31.05.2019 року та за час навчання зарекомендував себе як старанний, здібний та активний учень, брав активчу участь у громадському житті школи та класу, користувався авторитетом серед однокласників, в свою чергу батьки цікавились навчанням дитини та відповідально ставились до його виховання в сім`ї (а.с. 34). Проте, подружнє життя у сторін не склалось, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, про що сторони зазначили в письмових документах направлених до суду, відповідач вчиняв щодо позивачки домашнє насильство, примирення між ними неможливе, позивачка має намір створити нову сім`ю, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень в частині позову щодо залишення позивачці шлюбного прізвища не надав, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України прямо передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно письмового висновку № 217/01-18/01 від 02.06.2020 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, встановлено, що за місцем проживання матері [PERSON] створені належні умови для проживання та виховання дітей, зокрема, житло загальною площею 80 кв.м. (опалення газове, централізоване та керничне водопостачання), для дітей створена окрема кімната, яка забезпечена необхідними меблями, наявна побутова техніка, книги для всебічного розвитку та встановлено, що відносини між дітьми і матір`ю дружні та щирі. [PERSON] систематично цікавиться навчанням та поведінкою сина [PERSON] , який відвідує Олешанський ліцей, а також приділяє належну увагу вихованню доньки [PERSON] , яка відвідує дошкільний навчальний заклад. Враховуючи відповідальне ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до матері, яка фактично самостійно виховує їх, піклується про їхній моральний, фізичний та духовний розвиток, а також те, що матір може забезпечити гармонійний розвиток дітей у безпечному та спокійному середовищі, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, може створити хороші матеріальні умови їхнього виховання та розвитку, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області вважає доцільним визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання їх матері [PERSON] (а.с. 79-81). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, згідно відзиву на позовну заяву відповідач постійно виїжджає на заробітки за межі державного кордону України, а тому не може здійснювати постійний догляд та виховання своїх дітей, не подав будь-яких письмових чи електронних доказів на обґрунтування своїх заперечень викладених у відзиві, в т.ч. доказів, які унеможливлюють визначення місця проживання дітей з позивачкою, та таких доказів в судовому засіданні не здобуто, виходячи з інтересів малолітніх дітей та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що місцем проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання їх матері [PERSON] (позивачка). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн. (квитанція № 0.0.1626196378.1 від 21.02.2020 року, а.с. 8, квитанція № 0.0.1689813473.1 від 27.04.2020 року, а.с. 65) слід покласти на її рахунок, згідно заявленої нею вимогою в позовній заяві. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved