Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Мотивував свій позов тим, що після смерті його батьків [PERSON], який помер 18 вересня 2013 року та [PERSON], яка померла 15 травня 2017 року, відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 85 в с. Осьмаки Менського району Чернігівської області. Спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом на спадкове майно є позивач [PERSON] Фактично прийнявши спадщину, позивач звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння спадкоємцеві було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 85 в с. Осьмаки, Менського району, Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представники відповідачів Менської міської ради Чернігівської області та Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В установлений в ухвалі строк представники відповідачів не надали суду відзив на позов, а також будь яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ухвали судді від 27 лютого 2018 року, суду були надані копії спадкових справ, заведених до майна померлого 18 вересня 2013 [PERSON] та померлої 15 травня 2017 року [PERSON]. За таких обставин, враховуючи наявність достатніх доказів в матеріалах справи, суд приходить до висновку про можливість винесення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні, без участі учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 18 вересня 2013 року в с. Осьмаки, Менського району, Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 220346, виданого Осьмаківською сільською радою Менського району Чернігівської області (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої за заповітом є позивач, що підтверджується заповітом посвідченим приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу 12 січня 2012 року (а.с.7). Як слідує з матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого 18 вересня 2013 року [PERSON], спадкоємець позивач [PERSON] в установлений законом строк звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкоємець за законом дружина спадкодавця відмовилась від обовязкової долі у спадщині. 15 травня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 293686, виданого виконавчим комітетом Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області 16 травня 2017 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 147957, виданого повторно виконавчим комітетом Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області 26 січня 2014 року (а.с.9). Із матеріалів спадкової справи № 321/2017, заведеної до майна померлої [PERSON] слідує, що спадкоємець першої черги за законом [PERSON] в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 7 за 1991 1995 роки, виданої в.о. старости Осьмаківського старостинського округу Менської міської ради Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Осьмаки по вул. Шевченка, 11, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був [PERSON], членами колгоспного двору були: дружина [PERSON], син [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір» (а.с.45). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Осьмаки Менського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 11 збереглось за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/3 кожному. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами спадкових справ № 18/2014 та 321/2017 після померлих [PERSON] та [PERSON], [PERSON] прийняв спадщину і в установлений законом строк звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлих батьків, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчать наявні в матеріалах справи постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 295/02-31 від 08.02.2018 та № 398/02-31 від 19.02.2018 (а.с.46-47). Оскільки, у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Осьмаки по вул. Шевченка, 11 був колгоспним двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Технічний паспорт на житловий будинок № 11 по вул. Шевченка, в с. Осьмаки Менського району Чернігівської області виготовлено 19.12.2017 (а.с.19-23). Згідно із звітом про оцінку майна, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Осьмаки, вул. Шевченка, 11, Менського району, Чернігівської області має загальну вартість 18928 грн. 00 коп. (а.с.24-44). Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача, а саме: визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 11 в с. Осьмаки Менського району, Чернігівської області.

Outcome: approved