Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

28.08.2015 року Світловодський відділ Знам`янської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави та просив суд: визнати недійсними накази [PERSON] управління Держземагентства у Кіровоградській області про надання дозволів на розробку документації землеустрою: № КР/3525284600:02:000/00000213 від 20.08.2013 року та № КР/3525284600:02:000/00000215 від 20.08.2013 року; визнати недійсними накази [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок від 16.06.2015 року № 11-434/21-15-СГ та № 11-433/21-15-СГ від 16.06.2015 року; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 25.06.2015 року укладений між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] на підставі наказу В.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.06.2015 року № 11-434/21-15-СГ щодо земельної ділянки площею 43,6247 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9025); визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 25.06.2015 року укладений між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] на підставі наказу в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.06.2015 року № 11-433/21-15-СГ щодо земельної ділянки площею 84,4618 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9024); зобов'язати [PERSON] (проживає: с. Миронівка, Світловодський район, Кіровоградська область, 27540, Ідентифікаційний номер 24118812370) повернути на користь держави в особі [PERSON] управління Держгеокадастру в Кіровоградській області (25006, Кіровоградська обл., місто Кіровоград, вул. Тімірязєва, будинок 84; код 38802868) земельну ділянку з кадастровим № 3525284600:02:000:9024 площею 43,6247 га вартістю 978341,30 грн. та земельну ділянку з кадастровим № 3525284600:02:000:9024 площею 84,4618 га вартістю 1765202,96 грн. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що наказами начальника [PERSON] управління Держземагентства у Кіровоградській області від 20.08.2013 року громадянину [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення йому в оренду 2-ох земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Миронівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, а саме: № КР/3525284600:02:000/00000213 від 20.08.2013 року - 43,6247 га; № КР/3525284600:02:000/00000215 від 20.08.2013 року - 84,4618 га. Дані накази ГУ Держземагентства Кіровоградської області видано на підставі заяв [PERSON] та доданих до них документів, однак ці накази є незаконними та підлягають скасуванню. Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову так як прокурором не доведено, що зміст зазначених правочинів зуперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На момент написання заяви відповідач [PERSON] був головою ФГ "Агротехнологія" і водночас громадянином України, але жодна норма закону не забороняє за наявності таких обставин звертатись із заявою як громадянину. Відповідач [PERSON] надав суду свої письмові заперечення та пояснення. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до зали судового засідання не з"явився, просив суд провести розгляд справи за відсутності представника. Надав суду письмові заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову оскільки ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області при прийнятті відповідних рішень діяло в межах наданих повноважень та згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлено наступне. Наказами від 20.08.2013 року № КР/3525284600:02:000/00000213 та № КР/3525284600:02:000/00000215 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 15 років розташованої на території Миронівської сільської ради Світловодського району за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебуває в запасі з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства гр. [PERSON] (а.с. 9, 10). Наказами [PERSON] управліня Держгеокадастру у Кіроворадській області від 16.06.2015 року № 11-433/21-15-СГ та № 11-434/21-15-СГ затверджено документацію із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки (а.с. 11). 25.06.2015 року між [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] укладено договір оренди землі загальною площею 43,6247 га в тому числі ріллі 43,6247 га (контур № 1), кадастровий номер земельної ділянки 3525284600:02:000:9025 строком на 15 років. 25.06.2015 року між [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] укладено договір оренди землі загальною площею 84,4618 га в тому числі ріллі 84,4618 га (контур № 22), кадастровий номер земельної ділянки 3525284600:02:000:9024 строком на 15 років. Дозвіл на розробку та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надано на підставі клопотань [PERSON] від 29.07.2013 року. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення чи ведення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство». Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами\~\~України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Звертаючись до спеціально уповноваженого органу із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення в оренду зазначених ділянок [PERSON] ввівши в оману відповідний орган державної влади не повідомив, що з 2008 року він є засновником та головою фермерського господарства «Агротехнологія», яке вже має в користуванні земельні ділянки державної форми власності на умовах оренди. Разом з тим, відповідно до ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Таким чином, звертаючись з відповідними заявами до ГУ Держземагентства [PERSON] цілеспрямовано приховав факт створення ним фермерського господарства з метою уникнення процедури отримання права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах шляхом участі у земельних торгах. Верховний Суд України за результатами розгляду 04.11.2014 року справи № 3-157гс14, скасовуючи постанову Вищого господарського суду України від 17.07.2014 року та направляючи справу на новий касаційний розгляд, дійшов висновку, що відповідно до ст.ст. 124, 134 ЗК України та ст.ст. 7, 8 Закону України «Про фермерські господарства» фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа за результатами проведення земельних торгів, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства. Окрім того, Вищий господарський суд України, розглянувши 23.07.2014 року справу № 922/5238/13, застосовуючи приписи ст.ст. 124, 134 ЗК України та ст. 7 Закону України «Про фермерські господарства», у постанові зазначив, що без конкурентних засад земельні ділянки передаються в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам, а тому розпорядження райдержадміністрації про надання земельної ділянки фермерському господарству в оренду без проведення земельних торгів є незаконним. Так, відповідно до приписів ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. За приписами ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Статтею 8 цього Закону визначено, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. З наведених норм законодавства вбачається, що без конкурентних засад (земельних торгів) земельні ділянки передаються в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам. При цьому, отримання саме громадянином права на земельну ділянку є передумовою для створення ним юридичної особи фермерського господарства. У той же час ст. 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у тому числі, із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі. Тож з аналізу приписів вказаного вище законодавства у сукупності вбачається, що фермерське господарство після державної реєстрації теж має право на отримання земельної ділянки, але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства. Відповідно до вимог ст. ст. 89, 91, 92 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. Таким чином, оскаржувані розпорядження відповідача та договори оренди землі, укладені, без проходження процедури конкурсних торгів із засновником фермерського господарства грубо порушують вимоги ч. 2 ст. 134 ЗК України. Окрім цього, частиною 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідного уповноваженого органу. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Частиною 7 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. [PERSON] звернувся із заявою до відповідача про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих не єдиним масивом, та на значній відстані одна від одної, а саме за межами населеного пункту Миронівської сільської ради Світловодського району для ведення фермерського господарства. В порушення вимог частини 7 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», у зазначеній заяві [PERSON] не обґрунтував розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості її обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства. [PERSON] взагалі не вказано про намір створення фермерського господарства за рахунок отриманих в користування земель. Крім цього, приймаючи рішення про передачу в оренду громадянину [PERSON] земельних ділянок загальною площею понад 128 га ГУ Держземагентства в супереч вимогам ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» не прийнято до уваги, що [PERSON] не вказано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність. Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 08.06.2015 року у справі № 6-18088ск15 погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відсутність у заяві обґрунтування розмірів земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку та необхідності отримання великих площ, а також незазначення при цьому перспектив діяльності фермерського господарства та неподання доказів про наявність сільськогосподарської техніки й інших засобів обробітку землі великої площі є порушенням встановленої ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 123 ЗК України процедури набуття права оренди на землю для створення та ведення фермерського господарства. Окрім того, Вищий адміністративний суд України 18.08.2015 року у справі № К/800/59205/14 вказав, що заявник при поданні заяви має обґрунтувати право на отримання у користування земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства, а органи виконавчої влади або місцевого самоврядування, приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення землі, повинні перевірити дотримання заявником вимог до такої заяви згідно із приписами ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» та ст. 123 ЗК України, тобто зясувати безумовне право особи на цю земельну ділянку. При цьому, судом касаційної інстанції зазначено, що відсутність у заяві однієї із необхідних підстав для підтвердження отримання земельної ділянки, за наслідками якої прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення, є підставою для його скасування. Такої самої позиції дотримувався Вищий адміністративний суд України 11.11.2015 року у справі № К/800/14012/15, 22.10.2015 у справі № К/800/32791/15 та 17.09.2015 у справі № К/800/64670/14, К/800/65569/14. Відповідно до інформації Держсільгоспінспекції у громадянина [PERSON] відсутня будь-яка сільськогосподарська техніка, що в сукупності з наведеними вище обставинами свідчить про відсутність у останнього намірів та реальної можливості займатись фермерським господарством. Таким чином, зазначені накази [PERSON] управління Держземагентства у Кіровоградській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч встановленій законом процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. На підставі вказаних протиправних розпоряджень [PERSON] виготовлено документацію із землеустрою, яку скеровано до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області для затвердження. Наказом в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.06.2015 року № 11-434/21-15-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 43,6247 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9025) в оренду [PERSON] строком на 15 років. Наказом в.о. начальника ГУ Держземагентства у Кіровоградській області від 16.06.2015 року № 11-433/21-15-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 84,4618 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9024) в оренду [PERSON] строком на 15 років. В подальшому на підставі протиправних наказів ГУ Держгеокадастру між відповідачами укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок. Так, 25.06.2015 між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградські області та [PERSON] на підставі наказу в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.06.2015 № 11-434/21-15-СГ укладено договір оренди земельної ділянки площею 43,6247 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9025) строком на 15 років. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 978341,30 грн. 25.06.2015 року між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] на підставі наказу в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.06.2015 року № 11-433/21-15-СГ укладено договір оренди земельної ділянки площею 84,4618 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9024) строком на 15 років. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 1\~765 202, 96 грн. 25.06.2014 року на підставі актів приймання-передачі земельні ділянки площею 84,4618 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9024) та площею 43,6247 га (кадастровий № 3525284600:02:000:9025) на території Миронівської сільської ради Світловодського району передано [PERSON] За вказаними договорами право оренди земельних ділянок зареєстровано у відділі Державної реєстраційної служби Світловодського МРУЮ. Таким чином, оспорювані договори оренди землі не відповідають вимогам ч. 2 ст. 134 ЗК України та ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство». Таким чином, внаслідок протиправних дій та рішень відповідачів згадані земельні ділянки загальною площею понад 128 га, вартістю 2\~743\~543 грн. вибули з володіння держави. В результаті чого державу було позбавлено можливості здійснити реалізацію права оренди земельних ділянок на більш вигідних засадах в умовах конкурентного ринку та попередити неефективне використання землі некомпетентним субєктом господарювання. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Під час укладення вказаних договорів недотриманням вимог ст. 203 ЦК України відповідачами грубо порушено інтереси держави у сфері земельних, економічних правовідносин та підірвано авторитет державних органів. Підставою недійсності правочину (ст. 215 ЦК України) є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, земельні ділянки, які вибули з володіння власника - Держави на підставі протиправних наказів ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та недійсних договорів оренди землі підлягає поверненню у володіння держави. Таким чином, позовні вимоги Світловодського міжрайонного прокурора Кіровоградської області в інтересах держави до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки є обгрунтованими та підлягають задоволенню. При зверненні до суду із позовною заявою позивач від сплати судового збору звільнений. Позивачем заявлено та підлягає задоволенню п"ять позовних вимог немайнового характеру. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" та ст. 88 ЦПК України належить стягнути з відповідачів солідарно на користь держави судовий збір у розмірі по 1378 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved