Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" (далі Позивач) в позові просить стягнути з [PERSON] (далі Відповідач) 2910.60 гривень, посилаючись на те, що Відповідач з вересня 2013 року є власником квартири [ADDRESS]. За період з 01.10.2013 року по 01.04.2014 року Відповідач отримував від Позивача теплову енергію для опалення квартири, але не проводив розрахунки за її використання, має заборгованість по оплаті з 01.10.2013 року по 01.04.2014 року в сумі 2910.60 гривень, добровільно погасити борг відмовляється. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, вважає, що Відповідач, являючись з вересня 2013 року власником квартири [ADDRESS] своєчасно не оформив договір з Відповідачем на використання теплової енергії, хоч за цей період теплова енергія в квартиру Відповідача подавалася. Відповідач позовних вимог не визнав та суду пояснив, що дійсно він у вересні 2013 року став власником квартири [ADDRESS], яку купив на прилюдних торгах. Але в силу того, що попередній власник звільняти квартиру не бажав, він на підставі рішення судів та дій державної виконавчої служби в червні 2014 року попередній власник звільнив квартиру і в тому ж місяці він уклав договір з Відповідачем про використання теплової енергії. В силу вищезазначених обставин він не використовував теплову енергію, що надавав Позивач. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, Відповідача та дослідивши письмові докази вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи із слідуючих обставин. Так, в судовому засіданні установлено, що Позивач в результаті прилюдних торгів з 04.08.2013 року є власником квартири [ADDRESS]. Попередній власник квартири [PERSON] квартири купленої Відповідачем не звільнив, а тому рішенням Тетіївського районного суду поставлено примусово виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Вказане вище рішення [PERSON] оскаржив і ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.03.2014 року рішення Тетіївського районного суду від 24.12.2013 року залишено без з змін. Не зважаючи на винесені рішення [PERSON] не звільнив добровільно квартири що належала Відповідачу, продовжував проживати, а тому дані обставини змусили Відповідача звернутися 23.05.2014 року ВДВС Тетіївського районного управління юстиції для примусового виконання рішення суду. Виконавче провадження було закрито 25.06.2014 року і з того часу Відповідач фактично міг розпоряджатися своїм майном. Використовуючи своє право реального власника квартири Відповідач 27.06.2014 року уклав з Позивачем договір № 796/-14 про надання послуг з централізованого опалення. Установлені обставини підтверджуються: поясненнями представника Позивача та Відповідача, копією рішення Тетіївського районного суду від 24.12.2013 року (а.с.19,20), ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області (а.с.21-23), копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 43423010 від 23.05.2014 року та постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2014 року (а.с.25-26), копією договору № 796/-14 від 27.06.2014 року (а.с.7). Аналізуючи установлені обставини суд вважає, що при вирішенні даного спору між сторонами необхідно керуватися нормами ЦК України, ЖК України та Закону України " Про теплопостачання". Стаття 68 Житлового Кодексу України зазначає, що Відповідач повинен належним чином виконувати зобов'язання, які виходять із договору та своєчасно сплачувати кошти за надання йому комунальних послуг. Відповідно до ст.1 Закону України " Про теплопостачання" теплова енергія споживачами використовується на підставі укладеного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При укладенні договору, відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що в судовому засіданні доведений факт укладання Позивачем та Відповідачем договору про постачання теплової енергії з 27.06.2014 року. На думку суду, після укладення договору у сторін виникають права і обов'язки що до його виконання та наслідки порушень договірних зобов'язань. Посилання Позивача на ті обставини, що Відповідач з 04.08.2013 року став власником квартири та використовував теплову енергію по з 01.10.2013 року по 01.04.2014 року спростовуються слідуючи ми обставинами. Відповідно ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як установлено судом, Відповідач являючись власником квартири [ADDRESS] не міг розпоряджатися своєю власністю відповідно закону. А тому захищаючи своє право власності Відповідач змушений звертатися в судові органи, виконавчу службу для захисту порушеного права і лише в червні 2014 року Відповідач фактично отримав у власність куплену квартиру. А тому суд вважає, що по скільки між власником квартири Відповідачем та Позивачем договір про надання теплової енергії в 2013 році не укладався, та приймаючи до уваги, що фактично Відповідач став власником квартири в червні 2014 року, то в силу цих обставин в задоволенні позовних вимог потрібно відмовити.

Outcome: dismissed