Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 12 590,71 грн та 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 5 590 грн., а також судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 9552,50 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 08.05.2018 року Личаківським районним судом м.Львова було ухвалено рішення, якимвирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 586,85 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. На виконання вищевказаного рішення судом було видано виконавчий лист за яким 17.09.2018 року Личаківським відділом ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57220397. 14 січня 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" та Фізична особа - підприємець [PERSON] уклали Договір № 14/01/2019 про відступлення права вимоги. 28 лютого 2019 року Личаківським районним судом м.Львова було винесено відповідну ухвалу про заміну стягувача з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на Фізичну особу - підприємця [PERSON] по примусовому виконанню виконавчого листа №463/957/18 виданого Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з [PERSON] , на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 586,85 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 26 червня 2020 року Личаківським відділом ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання по виконавчому провадженні №57220397. 04 серпня 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. було відкрито виконавче провадження №62720798 про [PERSON] , на користь фізичної особи- підприємця [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 586,85 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. З дати винесення судом рішення відповідач не сплатив суму боргу, а тому рішення залишається не виконаним. Відтак, з огляду на той факт, що рішення суду не виконане, то позивач має право на отримання 3% річних та інфляційних втрат. За період з 08 червня 2018 року по 30 квітня 2021 року 3% річних складає 5 590,00 грн., та інфляційні втрати - 12 590,71 грн. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В зв`язку з тим, що відповідач не погашав заборгованості, позивач змушений звертатися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 04.06.2021 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу за відсутності учасників процесу, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст.82 ЦПК України). Судом встановлено, що заочним рішенням від 08.05.2018 року Личаківським районним судом м.Львова вирішено стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 586,85 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. Рішення набрало законної сили. На виконання вищевказаного рішення судом було видано виконавчий лист за яким 17.09.2018 року Личаківським відділом ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57220397. 14 січня 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" та Фізична особа - підприємець [PERSON] уклали Договір № 14/01/2019 про відступлення права вимоги. 28 лютого 2019 року Личаківським районним судом м.Львова було винесено відповідну ухвалу про заміну стягувача з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на Фізичну особу - підприємця [PERSON] по примусовому виконанню виконавчого листа №463/957/18 виданого Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з [PERSON] , на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 586,85 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 26 червня 2020 року Личаківським відділом ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання по виконавчому провадженні №57220397. 04 серпня 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. було відкрито виконавче провадження №62720798 про [PERSON] , на користь фізичної особи- підприємця [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 62 586,85 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 08 червня 2018 року по 30 квітня 2021 року 3% річних складає 5 590,00 грн., та інфляційні втрати - 12 590,71 грн. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст.625 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних втрат за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст.625 ЦК України, є правомірними, а тому за період з 08 червня 2018 року по 30 квітня 2021 року з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3% річних у розмірі - 5 590,00 грн., та інфляційні втрати - 12 590,71 грн Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, відповідно до вимог ст.ст. 137 та 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 8 644 грн. 50 коп.

Outcome: approved