Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Зоря" про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 038748, виданим 23 червня 2003 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,79 га, яка розташована на території Нещеретівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 03874, виданим 23 червня 2003 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,82 га, яка розташована на території Нещеретівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. [PERSON] передав належні йому земельні ділянки в оренду відповідачу строком на 10 років за договором оренди землі від 02 березня 2012 року, зареєстрованим 19 листопада 2012 року відділом Держгеокадастру у Білокуракинському районі за № 442090004002122, та договором оренди землі від 02 березня 2012 року, зареєстрованим 19 листопада 2012 року відділом Держгеокадастру у Білокуракинському районі за № 442090004002121. 03.01.2018 року позивач [PERSON] та відповідач уклали додаткові угоди до вищевказаних договорів оренди, відповідно до умов яких було продовжено термін дії договору та підвищена орендна плата до 6% від нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до п. 9 та 11 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 6% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 30 грудня кожного року. Однак, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2018 році та відповідно нехтує терміном, зазначеним в п.11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 20 січня 2019 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2018 році належними позивачу земельними ділянками, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2018 рік позивач від відповідача не отримував. На неодноразові звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою. Пунктом 32 договору оренди землі встановлено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 30 грудня поточного року. В зв`язку з чим прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2018 році є невиконанням обов`язків СТОВ АФ "ЗОРЯ", передбачених договором оренди землі, відповідно до ст.. 526 ЦК України, та, відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та ст.ст. 610, 611 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди землі. Позивач просить суд розірвати укладені між [PERSON] та відповідачем договір оренди землі від 02 березня 2012 року, зареєстрований 19 листопада 2012 року відділом Держгеокадастру у Білокуракинському районі за № 442090004002122, та договір оренди землі від 02 березня 2012 року, зареєстрований 19 листопада 2012 року відділом Держгеокадастру у Білокуракинському районі за № 442090004002121, зобов`язати відповідача негайно передати позивачеві належні йому земельні ділянки в стані придатному для цільового використання, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судових витрат, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки пункти 9, 11, 32 в договорах, на які посилається позивач, в договорах, викладених відповідно до додаткових угод від 14.07.2015р. в новій редакції відсутні, а розмір орендної плати, умови строки її виплати, права і обов`язки орендодавця та орендаря щодо внесення орендної плати регулюються зовсім іншими пунктами. Позовні вимоги щодо розірвання договорів оренди позивач обґрунтовує несплатою орендної плати відповідачем на користь позивача за 2018 рік, проте орендна плата за користування земельними ділянками в 2018 році була виплачена позивачу в повному обсязі 15.02.2019 року. Таким чином, разове порушення умов договору оренди в частині своєчасності виплати орендної плати не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача - Заїка В.К. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання 23.08.2019р. та 30.09.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень. Згідно повернутих до суду повідомлень про вручення поштового відправлення уповноважена особа відповідача отримала судові повістки, про що свідчить її особистий підпис на повідомленнях. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 30.09.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3,82 га, кадастровий № 4420986900:01:001:0049, розташованої на території Нещеретівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії ЛГ № 038749, виданого 23 червня 2003 року Білокуракинською РДА (а.с.12). [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3,79 га, кадастровий № 4420986900:01:001:0050, розташованої на території Нещеретівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії ЛГ № 038748, виданого 23 червня 2003 року Білокуракинською РДА (а.с.21). Згідно із договором оренди землі від 02 березня 2012 року, зареєстрованим 19 листопада 2012 року відділом Держгеокадастру у Білокуракинському районі за № 442090004002121, додатковими угодами до договору оренди земельної ділянки від 14.07.2015 року та 03.01.2018 року, та актом приймання-передачі земельної ділянки, [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду відповідачу строком до 31.12.2025 року (а.с.9-11, 14, 17). Згідно із договором оренди землі від 02 березня 2012 року, зареєстрованим 19 листопада 2012 року відділом Держгеокадастру у Білокуракинському районі за № 442090004002122, додатковими угодами до договору оренди земельної ділянки від 14.07.2015 року та 03.01.2018 року, та актом приймання-передачі земельної ділянки, [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду відповідачу строком до 31.12.2025 року (а.с. 22-23, 25, 31, 32). Відповідно до умов договорів оренди земельної ділянки, укладених між позивачем та відповідачем, орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але останні платіж не пізніше 30 грудня розрахункового року. На підтвердження не сплати відповідачем орендної плати в 2018 році позивачем надано виписки по картковому рахунку (а.с.34-37). Відповідно до платіжного доручення №599587778 від 15.02.2019 року СТОВ АФ "ЗОРЯ" сплатило [PERSON] орендну плату за 2018 рік в сумі 11665,44 грн. (а.с.59). Тобто, в судовому засіданні встановлено та визнано відповідачем невиплата орендної плати позивачу за 2018 рік в строки, зазначені в договорах оренди. Як вбачається з п.п. 12.3, 12.4 Договорів оренди землі, укладених між [PERSON] та СТОВ АФ "ЗОРЯ", договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Підставам виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В позовній заяві позивачі посилаються як на підставу розірвання договорів оренди земельної ділянки на ст.ст. 610, 611, ЦК України, а сааме щодо наслідків порушення зобов`язання, проте суд зауважує, до вказаних правовідносин має бути застосований Закон України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається судом виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Відповідно до п.д ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати (два та більше випадків). Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем тільки один раз, в 2018 році, не було виплачено позивачам орендну плату відповідно до умов договорів оренди. Таким чином, систематичність у несплаті (несвоєчасній сплаті) орендної плати в діях СТОВ АФ "ЗОРЯ" відсутня. Відповідно до ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем та представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо неодноразовості, систематичності дій відповідача з несплати орендної плати, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають. Також не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed