Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в обґрунтування позову вказуючи на те, що 11 квітня 2012 року між ПАТ «Златобанк» (кредитодавець, кредитор) та ФГ «Зоря» (позичальник) укладено кредитний договір № 72/12-KL, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного договором, в розмірі 20 000 000,00 грн. Кінцевою датою повернення кредиту сторони визначили 08 лютого 2013 року включно. За умовами кредитного договору кредитодавець зобовязався надати позичальнику кредит, а останній зобовязався в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 21,5 % річних та виконати інші умови кредитного договору. 07 лютого 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря» укладено додаткову угоду №\~1 до кредитного договору, відповідно до якої збільшено максимальний ліміт заборгованості до 30 000 000,00 грн., визначено кінцеву дату повернення кредиту не пізніше 07 лютого 2014 року включно, процентну ставку в розмірі 21,5 % річних, а з 12 лютого 2013 року в розмірі 24,5 % річних. 07 лютого 2014 року між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря» укладено додаткову угоду №\~2 до кредитного договору, за умовами якої знову змінено кінцеву дату повернення кредиту не пізніше 04 лютого 2015 року включно, а процентну ставку встановлено в розмірі 25,5 % річних. В цей же день між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до вказаного договору, відповідно до якої досягнуто домовленості щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01 січня 2014 року по 31 січня 2014 року не пізніше 11 лютого 2014 року включно. 11 квітня 2012 року з метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ПАТ «Златобанк» та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки № 72/12- KL/Р-1, а також 07 лютого 2014 року між ПАТ «Златобанк» та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки № 72/12- KL/Р-3, за умовами яких поручителі зобовязались відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання ФГ «Зоря» боргових зобовязань перед кредитором в повному обсязі таких зобовязань. Поручителі та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Також поручителі погодились з тим, що порукою забезпечуються зобовязання за кредитним договором також у разі зміни будь-яких умов кредитного договору, в тому числі і у випадку збільшення обсягу відповідальності поручителів без внесення змін до договору поруки. 07 лютого 2013 року та 07 лютого 2014 року ПАТ «Златобанк» та [PERSON] домовились про внесення змін до договору поруки в частині строку повернення кредитних коштів та розміру процентів за користування кредитом. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику грошові кошти окремими траншами. Позичальник, ФГ «Зоря», не в повному обсязі виконував свої зобовязання за кредитним договором, не сплачував проценти за користування кредитними коштами, не повернув кредитні кошти у встановлений термін, у звязку з чим станом на 28.04.2015 року виникла заборгованість в сумі -\~1 355 467,84\~грн., що складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі - 880 273,97 грн., заборгованості за процентами в сумі - 46 123,94 грн., пені в розмірі - 398 917,56 грн., штрафу в розмірі - 5 000,00 грн., 3% річних в сумі - 25 152,37 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, також поклавши на них судові витрати. В свою чергу, [PERSON] подав зустрічний позов, в обґрунтування вимог зазначаючи, що за умовами укладеного 07 лютого 2014 року між ПАТ «Златобанк» та [PERSON] договору поруки № 72/12- KL/Р-3 поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники, тому [PERSON] є таким же боржником перед банком за кредитним договором, як і ФГ «Зоря», в силу невиконання останнім зобовязань з повернення кредиту. Відповідно до п. 3.1.2. договору поруки [PERSON] доручив ПАТ «Златобанк» списувати з будь-яких його рахунків, відкритих в банку, грошові кошти для повного погашення заборгованості ФГ «Зоря», при цьому в період дії договорів кредиту та поруки на декількох банківських рахунках поручителя знаходилось достатньо коштів для повного погашення заборгованості за кредитним договором з урахуванням процентів та пені. Банк, скориставшись наданими правами, списав кошти лише з депозитного рахунку поручителя №\~26353504022497 «Універсальний» в сумі 30\~000\~000,00 грн. При цьому, 09 квітня 2014 року між ПАТ «Златобанк» та [PERSON] укладений договір банківського вкладу № 059247 «Весняний» в національній валюті в сумі 15\~000\~000,00 грн. зі строком розміщення до 14 квітня 2015 року та процентною ставкою 23% річних, з якого банк за умовами договору поруки також мав право списати кошти для погашення заборгованості ФГ «Зоря» відповідно до кредитного договору. До теперішнього часу банк не повернув позивачу за зустрічним позовом основну суму вкладу в розмірі 12\~265\~113,00\~грн. та нараховані, але не сплачені проценти, в розмірі 385\~855,43 грн. На підставі викладеного [PERSON] вважає, що між банком та ним існували взаємні невиконані грошові зобовязання, а тому позивач за зустрічним позовом припинив свої зобовязання як боржника перед банком за залишком заборгованості за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, про що просив прийняти відповідне рішення. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ПАТ "Златобанк" в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в розмірі, визначеному на день подання позову до суду. Представник відповідачів за первісним позовом, третіх осіб за зустрічним позовом ФГ\~«Зоря» та [PERSON] визнав позовні вимоги ПАТ "Златобанк" в частині стягнення заборгованості за основним боргом (кредитом), штрафом та 3% річних, в іншій частині просив відмовити через необґрунтованість та недоведеність правильності розрахунків заборгованості за процентами та пенею. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за відсутністю правових підстав. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог за первісним позовом, одночасно погодившись з розміром нарахованої банком заборгованості за кредитним договором, підтримала зустрічний позов та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 параграфа 1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Отже, у зобовязанні за кредитним договором зобовязаною стороною (боржником) є позичальник, обовязок якого полягає у поверненні кредитодавцю кредитних коштів. За умовами кредитного договору № 72/12-KL, укладеного 11 квітня 2012 року між ПАТ "Златобанк" та ФГ "Зоря" (зі змінами та доповненнями, внесеними угодами від 30.08.2012 року, 07.02.2013 року, 25.07.2013 року та 07.02.2014 року), банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості за кредитною лінією у розмірі 30 000 000,00 грн. з кінцевою датою повернення кредиту 04.02.2015 року включно (Т. 1, а.с. 9-20). Нормами статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 2 від 07 лютого 2014 року до кредитного договору № 72/12-KL сторони дійшли згоди, що умовами надання кредитних коштів є, крім іншого, укладення договорів забезпечення з позичальником та/або з будь-якими третіми особами, зокрема, договорів поруки з [PERSON] та [PERSON], а також договору застави майнових прав на отримання грошових коштів за договором банківського вкладу №\~054512 «Універсальний» від 30.01.2014 року, укладеного між ПАТ "Златобанк" та [PERSON] В забезпечення виконання зобовязань ФГ "Зоря" перед банком між ПАТ "Златобанк" та відповідачами, [PERSON] та [PERSON], укладені договори поруки № 72/12- KL/Р-3 від 07.02.2014 року та № 72/12- KL/Р-1 від 11.04.2012 року відповідно, за умовами яких поручителі зобовязались відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року в повному обсязі таких зобовязань. Сторони домовились, що зобовязання поручителів перед кредитором є безумовними та для їх виконання ніяких інших умов, крім передбачених договором поруки та кредитним договором, не потребується (Т. 1, а.с. 21-31). Згідно з п. 1.2 вказаних договорів поруки поручителі та боржники відповідають перед банком як солідарні боржники, при цьому поручителі відповідають перед банком в тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки. Банк має право вимагати виконання боргових зобовязань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. За умовами \~підп. 2.1.1 п. 2.1 договорів поруки порукою за цими договорами забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого боржнику за кредитним договором, сплати процентів за користування\~\~ кредитом, застосування підвищеного розміру процентної ставки, сплата неустойки (пені, штрафу) за прострочення, штрафу за нецільове використання кредиту, штрафу за невиконання умов кредитного договору. В свою чергу, ПАТ "Златобанк" у випадку невиконання боржником боргових зобовязань за кредитним договором, настання випадків невиконання умов договору отримав право вимагати від поручителів виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в їх частині, а також право на договірне списання коштів з рахунків поручителів для виконання боргових зобовязань та зобовязань поручителів в повному обсязі чи в їх частині, на розсуд кредитора, в момент виникнення випадків невиконання умов. Здійснюючи списання коштів\~з будь-якого поточного та/або вкладного рахунку поручителя, кредитор діє самостійно (без надання поручителем розрахункових документів та заявок) та оформляє відповідний меморіальний ордер (підп. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.2.2, 3.1.2.6 договорів поруки № 72/12- KL/Р-3 від 07.02.2014 року та № 72/12- KL/Р-1 від 11.04.2012 року). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач, ПАТ "Златобанк", свої зобовязання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу позичальник, ФГ "Зоря", свої зобовязання належним чином не виконував, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Через невиконання відповідачем ФГ "Зоря" у встановлені строки взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 72/12-KL від 11 квітня 2012 року банк відповідно до умов договору поруки № 72/12-KL/Р-3 від 07.02.2014 року списав з рахунку поручителя [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитом грошові кошти на суму 30\~000\~000,00 грн. При цьому листом від 12.02.2015 року ПАТ "Златобанк" повідомив поручителя [PERSON] про те, що заборгованість ФГ "Зоря" перед банком за кредитним договором №\~72/12-KL від 11.04.2012 року погашена не в повному обсязі та становить 880\~273,97 грн. по сплаті кредиту, 4\~304,90 грн. по сплаті відсотків, 304\~353,36 грн. по сплаті пені (т. 2, а.с.\~168). Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Згідно з розрахунком позивача за первісним позовом станом на 28.04.2015 року (день складання позовної заяви) заборгованість за основним боргом (кредитом) складає\~880 273,97 грн., наявність та розмір якої не оспорюють відповідачі за первісним позовом. ПАТ "Златобанк" до стягнення заявлені також: заборгованість за процентами в сумі 46 123,94 грн., пеня в розмірі 398 917,56 грн., штраф в розмірі 5 000,00 грн., 3% річних в сумі 25 152,37 грн. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами п. 3.4.2. та 3.4.4. кредитного договору № 72/12-KL від 11 квітня 2012 року позичальник зобовязався сплачувати проценти у розмірі та в порядку, передбаченому договором, а також безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні банку збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням умов кредитного договору. У відповідних положеннях вказаного кредитного договору (пункти 2.4., 2.5., 4.1.) сторони погодили, що проценти самостійно сплачуються позичальником за фактичний строк користування кредитом; за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, банк має право стягнути, а позичальник зобовязаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів; сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості. Пунктом 4.3. кредитного договору встановлено, що за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобовязань за договором, передбачених п. 3.4. (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених договором), банк має право стягнути, а позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 5\~000,00 грн. Суд на підставі поданих банком виписок з особових рахунків та зведених таблиць розрахунку заборгованості перевірив правильність нарахування процентів за користування кредитними коштами, пені за прострочення платежів за кредитним договором та вважає, що розрахунок ПАТ "Златобанк", доданий до позовної заяви, є арифметично правильним та враховує всі сплачені позичальником суми. Заперечення представника відповідачів за первісним позовом ФГ\~«Зоря» та [PERSON] щодо недоведеності та незрозумілості розрахунку заборгованості за процентами та пенею носять загальний характер без зазначення конкретних сум, а жодного спростування розрахунку не представлено. Відповідно до ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до\~статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Необхідно зазначити, що судом в ході розгляду справи сторонам неодноразово роз'яснювався обов'язок доказування та наслідки невчинення процесуальних дій, що підтверджується записом фіксування судового засідання технічним засобом, але, не зважаючи на це, в ході розгляду справи представником відповідачів за первісним позовом ФГ\~«Зоря» та [PERSON] не представлено суду переконливих доказів, які б підтверджували ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень в частині незрозумілості нарахування процентів та пені. Про витребування або забезпечення доказів за допомогою суду, незважаючи на розяснення, клопотань не заявлено. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Положеннями розділу 4 кредитного договору № 72/12-KL від 11 квітня 2012 року визначена відповідальність позичальника за неналежне виконання обовязків відповідно до законодавства України та умов договору, зокрема, у вигляді як пені, так і штрафу. Враховуючи вищевикладене та норми\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом\~\~цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання\~\~положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної\~\~цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова\~\~ ВСУ від 21 жовтня 2015 року\~№ 6-2003-цс15).\~ Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 5 000,00 грн. не відповідають зазначеним нормам права.\~ Положеннями ч. 2\~ ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом (постанова\~\~ ВСУ від 02 вересня 2015 року\~№ 6-369цс15). Оскільки станом на 28.04.2015 року ФГ «Зоря» не було виконано грошові зобовязання щодо сплати платежів за кредитом, тому суд вважає правомірним нарахування позивачем 3% річних за період прострочення виконання зобовязання згідно розрахунку, доданого до позовної заяви. При розгляді зустрічного позову [PERSON] до ПАТ "Златобанк" судом встановлено таке. 09 квітня 2014 року між ПАТ "Златобанк" та [PERSON] укладений договір банківського вкладу № 059247 «Весняний» в національній валюті в сумі 15\~000\~000,00 грн. зі строком розміщення до 14 квітня 2015 року та процентною ставкою 23% річних. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Отже, за договором банківського вкладу установа банку є зобовязаною стороною, обовязок якої полягає у поверненні коштів та відсотків вкладнику. У свою чергу, вкладник банку є його кредитором, який має право вимоги до банківської установи щодо повернення коштів, які були передані останньому за договором банківського вкладу. За умовами пунктів 1.2., 2.1.5. та 2.1.6. договору банківського вкладу від 09 квітня 2014 року вкладник вносить готівкою чи перераховує в безготівковій формі, а банк приймає на відкритий вкладнику рахунок суму грошових коштів в національній валюті, що на дату укладення договору складає 15\~000\~000,00 грн. Банк в свою чергу зобовязується щомісячно сплачувати проценти по вкладу шляхом видачі готівки через касу банку або перерахування суми процентів на його поточний рахунок згідно з відповідною письмовою заявою вкладника, а по закінченні строку договору повернути вкладнику суму вкладу та сплатити проценти по вкладу (Т. 3, а.с. 55-58). Позивач за зустрічним позовом виконав свої зобовязання перед банком та перерахував грошові кошти в розмірі 15\~000\~000,00 грн. на відповідний рахунок. В свою чергу, банк після спливу строку договору не повернув [PERSON] в повному обсязі суму вкладу та проценти, в звязку з чим станом на день подання зустрічного позову (14.03.2016 року) має заборгованість перед вкладником (Т. 3, а.с. 24-27, 31-32). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За нормами ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст.ст.\~553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.\~\~Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З системного аналізу приведених норм права необхідно зробити висновок, що правовідносини, які випливають із поруки, виникають з різних зобовязань (обовязок боржника з основного зобовязання, обовязок поручителя в силу наданої поруки). Отже, в другому випадку йдеться про два різні зобовязання, за якими боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність. Саме цей факт є підставою для висновку про істотну різницю між поняттям «солідарна відповідальність боржників за солідарним зобовязанням» та «солідарна відповідальність боржника і поручителя». Зважаючи на зазначене, поручитель і боржник являються особами, вимога кредитора до яких може бути предявлена як до солідарних боржників, тобто в однаковому порядку кредитор вправі предявити свої вимоги як до боржника за основним зобовязанням, так і до поручителя; як разом, так і окремо; як повністю, так і в частині боргу (ст. 543 ЦК України). Необхідно відмітити, що поручитель не бере участі у встановленні забезпеченого поручительством зобовязання боржника, а поручительство хоч і перебуває в тісному звязку з зобовязанням, що забезпечується, все-таки являється окремим від нього зобовязанням. Адже після сплати кредитору боргу за позичальника в силу ст. 556 ЦК України поручитель сам стає кредитором. Крім того, структурне розташування в ЦК України норм, якими врегульовано поруку, в главі 49 «Забезпечення виконання зобовязання», а не в главі 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», також спростовує твердження позивача за зустрічним позовом про те, що він являється боржником за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря». Отже, саме за договором поруки, а не за кредитним договором, поручитель є зобовязаною стороною (боржником), обовязок якої полягає лише у забезпеченні основного зобовязання шляхом сплати коштів на погашення заборгованості позичальника перед кредитором. В свою чергу, банк (або інша особа за договором) має право вимоги до поручителя щодо повернення коштів, які були передані не безпосередньо йому, а позичальнику за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 601, 602 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Не допускається зарахування зустрічних вимог за зобовязаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом. Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобовязань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша боржником, а в іншому навпаки (боржник у першому зобовязанні є кредитором у другому). Допускаються випадки так званого часткового зарахування, коли одне зобовязання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) лише в частині, що дорівнює розміру першого зобовязання. У такому випадку зобовязання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами. З матеріалів справи видно, що 13 лютого 2015 року постановою Правління національного банку України № 105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та відповідним рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено [PERSON] [PERSON] особою Фонду. 12 травня 2015 року постановою Правління національного банку України № 310 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Златобанк», а 13 травня 2015 року за рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 розпочато процедуру ліквідації банку та призначено [PERSON] особу Фонду на ліквідацію (Т. 1, а.с. 55-56, Т. 2, а.с. 62-66). Відповідно до ч. 1\~ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~ з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.\~\~\~[PERSON] особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, (п. 1 ч. 2\~ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). За переліком вимог кредиторів АТ «Златобанк», акцептованих [PERSON] особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вимоги [PERSON] дорівнюють 12\~545\~920,77 грн. та 1\~932\~009,03 (Т.3, а.с. 30). На підтвердження звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» з заявою про закриття заборгованості за кредитним договором за рахунок коштів, розміщених на депозитному вкладному рахунку № 059247 «Весняний», представником позивача подано заяву на імя [PERSON], датовану 27 лютого 2015 року (Т. 3, а.с. 59). Дослідивши вказаний документ, суд не вважає його таким, що безумовно свідчить про звернення [PERSON] до банку з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог ще до початку процедури ліквідації банку, оскільки відсутні відомості про отримання заяви саме уповноваженою особою Фонду [PERSON], також відсутні відповідні відмітки банківської установи. Натомість на листі міститься лише підпис, прізвище та ініціали [PERSON], повноваження якої на вчинення будь-яких дій від імені банку або [PERSON] не підтверджені. З огляду на викладене, суд робить висновок, що з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог [PERSON] звернувся до банку лише 11 квітня 2016 року (Т. 2, а.с. 175-177). Як наслідок, при розгляді питання про можливість зарахування зустрічних однорідних вимог підлягають застосуванню норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції Закону України\~№ 629-VIII від 16.07.2015), тобто спеціального закону, яким врегульовано процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку. Так, якщо заява про припинення зобовязання шляхом зустрічного зарахування однорідних вимог була надіслана після початку процедури ліквідації банку, то застосовуються обмеження, встановлені п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якою забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. В той же час обмеження, встановлені зазначеним пунктом, не поширюються на зобовязання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобовязань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами. З огляду на законодавчі обмеження та враховуючи, що [PERSON] являється боржником перед ПАТ «Златобанк» за договором поруки № 72/12- KL/Р-3 від 07 лютого 2014, а не за кредитним договором № 72/12-KL від 11 квітня 2012 року, правові підстави для зарахування зустрічних однорідних вимог та задоволення зустрічного позову про визнання припиненими зобовязань за кредитним договором відсутні. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилались учасники судового провадження як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги ПАТ «Златобанк» до ФГ «Зоря», [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором такими, що підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Златобанк» про визнання припиненими зобовязань за кредитним договором такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з підп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4, п. 22 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~(в редакції, що діяла на момент звернення до суду)\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, при цьому за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата була встановлена на рівні 1218,00 грн. Таким чином, відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави, виходячи з ціни позову, в максимальному розмірі, а саме в сумі 1218,00 грн. з кожного.

Outcome: partial