Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, згідно якого просить стягнути з ПрАТ «СК «Україна» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди страхове відшкодування в сумі 23696,46 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 7026,49 грн., судові витрати по справі зі сплати судового збору 307,23 грн; стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 2187,78 грн. грн. та моральної шкоди - 10000,00 грн., а також судові витрати по справі зі сплати судового збору в сумі 265,48 грн. та витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 5000,00 грн. В обґрунтування пред'явленого позову позивач вказав, що 28 серпня 2014 року о 16 годині 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем «Geely» реєстраційний номер [NUMBER], належним їй на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ, рухаючись по вул. Космонавтів, виїжджаючи з прилеглої території, позначеної дорожнім знаком 2.1 (надати дорогу), не переконалась у безпеці на початку руху та допустила зіткнення з автомобілем «Хюндай ПО», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], належним мені на праві власності, що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Постановою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Ткаченко А.В. від 10 жовтня 2014 року у справі № 214/8078/14-п пр.3/214/1453/14 [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження у вигляді деформації переднього та заднього правих крил, передньої та задньої правих дверей, молдингів, порогів, диску переднього правого крила, шини, ковпаків тощо. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Geely», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СК Україна» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/ 0680751 від 23.05.2014 року. Відповідно до пункту 5 Полісу № АІ/ 0680751 від 23.05.2014 року, розмір франшизи складає 1000,00 грн., яка також підлягає відшкодуванню за рахунок страхувателя. Відповідно до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження №Д12/09/14 від 08.09.2014 р. сума матеріальної шкоди, нанесеної власникові пошкодженого автомобіля Hyundai ilo, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) Malam51bbcm223147, складає: 24696,46 грн., яка підлягає виплаті відповідачем-2 за вирахуванням франшизи в сумі 1000,00 грн., що становить 23696,46 грн. Посилаючись на п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач вважає. що стягненню зі страховика підлягає пеня за період з 26.11.2014 р. по день підготовки позову 13.07.2015 р., що становить 7026,49 грн. Позивач вважає, що відшкодуванню відповідачем - [PERSON], підлягатиме франшиза, а також різниця між страховим відшкодуванням та реальною вартістю на час розгляду справи робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ без врахування зношеності майна, розмір якої має бути визначений в ході розгляду справи, про що мною буде заявлено клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи, або надано документи на відновлення автомобілю, який досі не відремонтований. Також відшкодуванню [PERSON] підлягає вартість проведення товарознавчого дослідження, яка складає 850,00 грн., що підтверджується копією квитанції, витрати, пов'язані з викликом відповідачки на огляд транспортного засобу експертом за допомогою телеграми на суму 96,58 грн., що підтверджується копіями чеків, телеграми та повідомлення, а також понесені нею витрати на виявлення прихованих недоліків автомобілю (дефектовку, шиноионтаж) на суму 241,20 грн. Таким чином сума матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути з [PERSON] становить (850,00 грн. + 96,58 грн. + 241,20 грн. +1000,00 грн.) = 2187,78 грн. Крім того, відшкодуванню [PERSON] підлягають понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. Також діями відповідача позивачу було завдану моральну шкоду, яку остання оцінює в 10 000 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання 30 березня 2016 року не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судове засідання 30 березня 2016 року не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково лише в межах розміру франшизи 1000 грн, заперечує проти задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди за балансування та шиномонтаж, оскільки недоведено їх зв"язок з ДТП; вважає необґрунтованими витрати на правову допомогу, не визнає моральну шкоду, вважає, що судові витрати повинні бути розділені між співвідповідачами. Представник відповідача Приватного акіонерного товариства "Страхова компанія "Україна" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду даної цивільної справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 28 серпня 2014 року о 16 годині 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем «Geely» реєстраційний номер [NUMBER], належним їй на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 27), рухаючись по вул. Космонавтів, виїжджаючи з прилеглої території, позначеної дорожнім знаком 2.1 (надати дорогу), не переконалась у безпеці на початку руху та допустила зіткнення з автомобілем «Хюндай ПО», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], належним їй на праві власності, що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 26). Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2014 року, [PERSON] було визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності з призначенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн; постанова набрала законної сили 21 жовтня 2014 року (а.с. 7). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ "СК "Україна" згідно полісу № АІ/0680751, строк дії з 14 травня 2014 року по 13 травня 2015 року (а.с. 25). Згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 28 жовтня 2014 року (а.с. 21) на бланку ПрАТ "СК "Україна", [PERSON] звернулась до страхової компанії. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д 12/09/14 сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Hyundai i10, реєстраційний номер [NUMBER], складає 24 696, 46 грн (а.с. 8 - 13). З матеріалів справи вбачається, що позивачем була оплачена послуга щодо здійснення автотоварознавчого дослідження автомобіля Hyundai i10, реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі 850,00 гривень, що підтверджується копією квитанції (а.с. 14). Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру, позивачем було сплачено 5 000 грн. за надання юридичних послуг, відповідно договору про надання правової допомоги від 20 червня 2015 року (а.с. 28). Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Тобто, ПрАТ «Страхова компанія «Україна» повинна була виплатити позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 23 696, 46 грн з урахуванням вирахування франшизи у розмірі 1000 грн, передбаченої п. 5 Полісу 9а.с. 25), чого в порушення ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зроблено не було. Факт невиплати позивачу страхового відшкодування представник відповідача не заперечував. Таким чином, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на її користь суми страхового відшкодування у розмірі 23 696, 46 грн. Також відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення зі страховика пені за період з 26.11.2014 р. по день підготовки позову 13.07.2015 р. та погоджується із розрахунком, наведеним позивачем в позові, що становить 7026,49 грн. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, враховуючи визнання представником відповідача [PERSON] позову в частині стягнення франшизи у розмірі 1000 грн, встановлення законом обов»язку відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі, а отже обґрунтованість таких вимог, суд вважає за необхідне їх задовольнити. Що стосується вимог про відшкодування витрат на виявлення прихованих недоліків автомобілю (дефектовку, шиномонтаж) на суму 241, 20 грн (а.с. 17, 18), то суд погоджується із запереченнями представника відповідача та вважає, що вони не підлягають відшкодуванню, оскільки не доведено, що здійснення таких витрат було направлено на усунення ушкоджень, які стались внаслідок ДТП. Також не підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з викликом відповідача на огляд транспортного засобу експертом за допомогою телеграми у розмірі 96, 58 грн, оскільки відшкодування таких витрат не передбачено нормами ЦПК України. Що стосується стягнення витрат на проведення товарознавчого дослідження у розмірі 850 грн, то такі витрати слід стягнути на користь позивача з ПрАТ «СК «Україна», оскільки відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована цим страховиком та саме страховик повинен був визначити розмір завданих збитків та розмір відшкодування, належного позивачу. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача щодо недоведеності завданої моральної шкоди, оскільки у судом встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, що виражається в нервовому та емоційному потрясінні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, невизначеності щодо відшкодування відповідачами шкоди, тяжкості вимушених змін у її житті через неможливість протягом тривалого часу використовувати власний транспортний засіб. Тому, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000, 00 грн. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - слід стягнути з ПрАТ «СК «Україна» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди страхове відшкодування в сумі 23696,46 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 7026,49 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 850 грн; стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1000 грн. та моральної шкоди - 1000 грн. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, враховуючи вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд виходить з наступного. Представник позивача був присутній в одному судовому засіданні 16 листопада 2015 року, яке згідно журналу тривало 15 хвилин, судові засідання 21 грудня 2015 року, 08 лютого 2016 року, 30 березня 2016 року не проводились, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не передбачено врахування для відшкодування витрат на правову допомогу часу на проїзд до суду і назад. Окрім того, в матеріалах справи відсутні відповіді на запити представника позивача, тому час визначений у розмірі 4 години на консультації та вивчення матеріалів, враховуючи те, що на підготовку позовної заяви було витрачено 5 годин, суд вважає нічим не підтвердженим та завищеним. Таким чином, суд не погоджується із розрахунком витрат на правову допомогу, наданим представником позивача, та виходить із наступного розрахунку. 0,4 х1218 х 0.25 години (тривалість судового засідання 16 листопада 2015 року) = 121, 80 грн + 0,4х1218 х1 (час, витрачений на консультації, вивчення матеріалів) = 487, 20 грн + 0,4х1218 х 5 (час, витрачений на підготовку позовної заяви) = 2436, що в загальному підсумку дорівнює 3 045 грн. Згідно абзацу другого п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Що стосується визначення розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог, суд виходить з наступного розрахунку. 32722,95 грн (загальний розмір матеріальної та моральної шкоди, стягнутої судом) х 3045 (розмір витрат на правову допомогу з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах») / 42910, 73 грн. (загальний розмір матеріальної та моральної шкоди, заявленої позивачем) = 2322, 06 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2322,06 грн по 1161, 03 грн з кожного окремо Суд вважає за необхідне розподілити судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку, а саме: 31722, 95 грн (загальний розмір матеріальної шкоди, стягнутий судом) х 329,11 грн (сума судового збору, сплачено при подачі позовної заяви) / 32910, 73 грн. (розмір майнової шкоди, заявленої позивачем) = 317, 23 грн. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то розрахунок наступний. 1000 грн (розмір компенсації моральної шкоди, стягнутий судом) х 243, 60 грн (сума судового збору, сплачено при подачі позовної заяви) / 10000 грн (розмір компенсації моральної шкоди, заявленої позивачем) = 24, 36 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір за вимогами про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 317, 23 грн по 158, 62 грн з кожного окремо. А з відповідача [PERSON] слід також стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 24, 36 грн.

Outcome: partial