Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої працівником при виконанні трудових обов'язків. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» менеджером магазину «Тканини» з 20 листопада 2000 року (Наказ №243-ос від 23 листопада 2000 року), [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» продавцем III категорії салону-магазину «Новинка» управління маркетингу від 14 вересня 1995 року ( Наказ №315-ос від 14 вересня 1995 року), [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» контролером сторожової охорони магазину «Тканини» з 21 січня 2002 року (Наказ №06-ос від 29 січня 2002 року), [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» продавцем III категорії салону-магазину «Новинка» управління маркетингу від 14 вересня 1995 року ( Наказ №315-ос від 14 вересня 1995 року), [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» контролером сторожової охорони магазину «Тканини» з 21 січня 2002 року (Наказ №06-ос від 29 січня 2002 року). З кожним з даних працівників ВАТ «Текстерно» 02 березня 2007 року було укладено договори про повну матеріальну відповідальність. За результатами проведеної річної інвентаризації по магазину «Тканини» ВАТ «Текстерно», станом на 02 грудня 2013 року встановлена нестача матеріальних цінностей у розмірі 969 267, 92 грн. та складено Акт перевірки матеріальних цінностей від 06 грудня 2013 року. Відповідач [PERSON] пояснюючою запискою від 06 грудня 2013 року визнала, що вона за відома [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], протягом року брала тканини з магазину, та зобов'язалася повернути завдану позивачу матеріальну шкоду в сумі 969 267, 92 грн. в касу магазину. Оскільки матеріальна шкода завдана ТОВ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» не відшкодована, договір про матеріальну відповідальність складено окремо з кожним з відповідачів, тому просить стягнути з кожного з відповідачів кошти в сумі 969 267, 92 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та покласти на відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомих на те суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав в частині стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] матеріальної шкоди завданої ТОВ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» та подав суду письмове заперечення в якому вказує на те, що відповідно до пункту 4 Типового договору про повну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року №447/24, працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його провини. Відсутність вини [PERSON], [PERSON], [PERSON] в заподіянні позивачу матеріальної шкоди підтверджується пояснюючою запискою [PERSON] в якій вказано, що це вона самовільно брала в магазині "Тканини" тканину на суму 967 374,92 грн. та зобов'язується повернути гроші в касу магазину. Тому просить відмовити Відкритому акціонерному товариству "Тернопільське об'єднання "Текстерно" у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ "Текстерно" 969 267,92 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» менеджером магазину «Тканини» з 20 листопада 2000 року (Наказ №243-ос від 23 листопада 2000 року). [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» продавцем III категорії салону-магазину «Новинка» управління маркетингу від 14 вересня 1995 року ( Наказ №315-ос від 14 вересня 1995 року). [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» контролером сторожової охорони магазину «Тканини» з 21 січня 2002 року (Наказ №06-ос від 29 січня 2002 року). [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» продавцем III категорії салону-магазину «Новинка» управління маркетингу від 14 вересня 1995 року ( Наказ №315-ос від 14 вересня 1995 року). [PERSON] працює на ВАТ «Текстерно» контролером сторожової охорони магазину «Тканини» з 21 січня 2002 року (Наказ №06-ос від 29 січня 2002 року). З кожним з даних працівників ВАТ «Текстерно» було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, по відшкодуванню в межах повного розміру, шкоди заподіяної товариству при виконанні службових обов'язків в результаті нестачі, розкрадання, умисного зіпсуття або втратою окремих видів майна зі зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих цінностей, а саме: Договір про повну матеріальну відповідальність №21 від 02 березня 2007 року між ВАТ «Текстерно» та [PERSON]; Договір про повну матеріальну відповідальність №22 від 02 березня 2007 року між ВАТ «Текстерно» та [PERSON]; Договір про повну матеріальну відповідальність №24 від 02 березня 2007 року між ВАТ «Текстерно» та [PERSON]; Договір про повну матеріальну відповідальність №23 від 02 березня 2007 року між ВАТ «Текстерно» та [PERSON]; Договір про повну матеріальну відповідальність №25 від 02 березня 2007 року між ВАТ «Текстерно» та [PERSON]. Згідно п. 2.2 Робочої інструкції продавця 2-ї категорії магазину «Тканини» ВАТ «Текстерно», продавець зобов'язаний отримувати товар зі складу, перевіряти його кількість та якість. Згідно п.п. 2.10 Посадової інструкції менеджера магазину «Тканини» ВАТ «Текстерно», менеджер зобов'язаний забезпечувати збереження товарно-матеріальних цінностей в магазині. За результатами проведеної річної інвентаризації по магазину «Тканини» ВАТ «Текстерно» станом на 02 грудня 2013 року встановлена нестача матеріальних цінностей у розмірі 969 267, 92 грн., про що складено порівняльна відомість результатів інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 02 грудня 2013 року (готові вироби), порівняльна відомість результатів інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 02 грудня 2013 року (тканина), Акт перевірки матеріальних цінностей від 06 грудня 2013 року, протокол засідання робочої інвентаризаційної комісії ВАТ «Текстерно» від 09 грудня 2012 року. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України працівник має право укласти трудову угоду з фізичною особою, згідно якої працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 24-1 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Відповідно до положень ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ» Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.92 р., за правилами ст.132 КЗпП (322-08) за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п. 5 ст. 134 КЗпП України працівники несуть відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини у випадку коли шкоди завдано недостачею. Відповідно до пункту 4 Типового договору про повну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року №447/24, працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його провини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] неналежно виконувала свої трудові обов'язки, що завдало матеріальної шкоди позивачу на суму 969 267, 92 грн., що підтверджується пояснюючою запискою [PERSON] від 06 грудня 2013 року, згідно якої остання визнала, що вона за відома [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], протягом року брала тканини з магазину, та зобов'язалася повернути завдану позивачу матеріальну шкоду в сумі 969 267, 92 грн. в касу магазину. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди. Як вбачається з робочої інструкції продавця 2-ї категорії та менеджера магазину «Тканини» ВАТ «Текстерно», з інструкцією ознайомлена відповідач [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] з інструкцією не ознайомлені. Також в судовому засіданні позивачем не надано доказів, що нестача товарно-матеріальних цінностей настала в час сторожової охорони магазину, тобто в позаробочий час, коли охорону магазину здійснювали [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] власної вини в спричиненні недостачі, зокрема в написаній нею пояснюючій записці, підтверджується факт завдання позивачу матеріальної шкоди, виходячи із відповідних розрахунків виявлених під час ревізії 06.12.2013 року, суд прийшов до переконання, що завдана позивачу матеріальна шкода в сумі 969 267, 92 грн. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON], як заподіювача шкоди. Одночасно суд вважає, що позовні вимоги заявлені до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування завданої позивачу матеріальна шкоди до задоволення не підлягають, оскільки в судовому засіданні доведено, що шкоди позивачу завдано не з їх вини. Таким чином, суд, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об'єднання «Текстерно» 969267 грн. 92 коп. заподіяної матеріальної шкоди та 3441 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial