Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду у сумі 18154 грн. 21 коп., яка склалася за період з 01.04.2012 р. по 01.02.2016 р., з урахуванням 3 % річних на суму спожитої теплової енергії у розмірі 397 грн. 69 коп. та інфляційних витрат у розмірі 4312 грн. 55 коп., а також покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачі мешкають в квартирі, що належить Територіальній громаді м. Харкова, за адресою м. Харків, б-р Юр*єва, 11 кв. 46 з централізованою системою теплопостачання яке здійснює КП Харківські теплові мережі. Відповідачі отримують теплову енергію та відкрито особовий рахунок № 4282 на [PERSON] Надані послуги позивачу своєчасно і в повному обсязі не сплачуються споживачами міста Харкова, заборгованість перед підприємством постійно збільшується, у зв*язку з чим підприємство несе збитки. Об*єм теплової енергії, спожитої населенням, складає 81% від обсягу виробництва. Одночасно позивач несе витрати по оплаті податків, а також збитки по оплаті за енергоносії по зобов*язанням перед енергопостачальниками, в зв*язку з чим не має фінансової можливості здійснити придбання природного газу у повному обсязі, необхідному для здійснення послуги опалення і горячого водопостачання належної якості, тим паче, що при закупці природного газу необхідно проводити його попередню оплату. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.10.2006р. № 804 встановлені тарифи на виробництво, постачання теплової енергії та послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання, в яких не закладені витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при поданні позовної заяви до суду, що ставить підприємство КП "Харківські теплові мережі" в тяжке матеріальне становище. Позивач надає послуги з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України"Про житлово-комунальні послуги" №1875-/у від 24.06.2004 р. та Правил надання послуг з централізованного опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 (надалі Правила), що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП'ХТМ") та споживачами, які отримують ці послуги. Згідно ст. 625 ЦК України відповідачам здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії у розмірі 397 грн. 69 коп. та інфляційні втрати, що складає 4312 грн. 55 коп. Тому КП «ХТМ» просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на їх користь вартість за опалення та гарячу воду у сумі 18154 грн. 21 коп., яка склалася за період з 01.04.2012 р. по 01.02.2016 р., з урахуванням 3 % річних на суму спожитої теплової енергії у розмірі 397 грн. 69 коп. та інфляційних витрат у розмірі 4312 грн. 55 коп., а також покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, ухвалити рішення по справі, позов задоволити. Також зазначила, що від відповідачів на адресу позивача письмових скарг та звернень про незадовільне надання послуг опалення та гарячу воду не надходило. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися своєчасно та належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання судових повісток в матеріалах справи (а.с. 31, 33). Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлялася своєчасно та належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання судової повістки в матеріалах справи (а.с. 32). Надала суду заяву, якою зазначила, що позовні вимоги не визнає, послуги позивача не якісні та регулярно відсутні і опалення не забезпечує нормативну температуру у квартирі 20 градусів. Температура гарячої води нижче 40 градусів. Тарифи за послуги зі слів ЗМІ завищені та не відповідають наданим послугам. Також вказала, що її матеріальне становище не відповідає нормативам соціального стану людини, а її син [PERSON] є інвалідом 2 групи ще з дитинства і не має можливості працювати за станом здоров*я. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідачі мешкають в квартирі, що належить Територіальній громаді м. Харкова, за адресою м. Харків, б-р Юр*єва, 11 кв. 46 з централізованою системою теплопостачання яке здійснює КП Харківські теплові мережі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім*ї та прописку виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця № 54 від 04.08.2015 р. № 2114. Приміщення відповідачів та житловий будинок, де вони розташовані, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, тому позивачем розрахунок безпідставно спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Згідно матеріалів справи, на ім*я [PERSON] в КП «Харківські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № 4282. Відповідно до положення ст. 11 ГК України цивільні права і зобов'язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. За змістом ст. ст.\~67,\~68 ЖК України наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Статті\~68,\~162 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені\~Постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачанню холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідачі вказані послуги оплачують несвоєчасно та не у повному обсязі, в результаті чого заборгованість, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за опалення та гарячу воду склалася за період з 01.04.2012 р. по 01.02.2016 року в сумі 13443,97 гривень, про що свідчить відомість нарахувань і оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу. Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківські теплові мережі» надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовлялися від них у встановленому законом порядку. Посилання [PERSON], що послуги позивача не якісні та регулярно відсутні і опалення не забезпечує нормативну температуру у квартирі 20 градусів. Температура гарячої води нижче 40 градусів. Тарифи за послуги зі слів ЗМІ завищені та не відповідають наданим послугам, не приймаються до уваги судом, оскільки відповідачкою не надано доказів про її звернення до позивача з відповідними заявами. Проте, не позбавлений можливості це зробити. Посилання [PERSON] як на підставу для відмови у задоволенні позову на те, що він не має можливості оплачувати послуги за опалення та підігрів води, суд сприймає критично, оскільки згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Крім стягнення з відповідачів основної суми заборгованості за використані послуги, позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних витрат 4312 гривні 55 коп., трьох відсотків річних від простроченої суми 397 гривень 69 коп. Відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. \~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. \~\~\~\~\~\~ Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність \~позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства „Харківські теплові мережі підлягаються повному задоволенню. Згідно ч. 1\~ ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved