Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

24.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», 3-тя особа: приватний нотаріус [PERSON], Орджонікідзевський ВДВС про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві зазначала, що 09 вересня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служб Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №39637850 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 11.06.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованим за № 1387 про звернення стягнення на квартиру загальною площею - 51,9 кв.м., житловою площею - 35,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON]. Зазначена квартира на підставі Іпотечного договору № 66-0111009/Zфквіп-08 посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 08.08.2008 року за реєстровим № 4988, передана в іпотеку ТОВ «Український промисловий Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») на підставі Кредитного договору № 169-09/К-07 від 20.04.2007 року за зобов'язаннями [PERSON]. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної вище квартири, необхідно задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] на загальну суму 1 084 495,82 грн. Вважає, що виконавчий напис є таким що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем не було надіслано вимогу про усунення порушень кредитного договору, виконавчий напис не містить строків за які провадиться стягнення, сума боргу не є безпірною, оскільки тривалий час між ними відбувалися перемовини з приводу суми боргу, крім того, наявне рішення суду яким вже стягнуто з неї частину боргу, тобто наявне подвійне стягнення, попущено трирічний строк, право вимоги нового кредитора ПАТ "Дельта-Банк" не було нотаріально посвідчено та не проведено державну реєстрацію, виконавчий напис вчинено нотаріусом за межами нотаріального округу. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1387 вчинений 11.06.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить громадянці [PERSON] та була передана в іпотеку ТОВ «Український промисловий Банк (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») на підставі Іпотечного договору № 66- 0111009/Zфквіп-08, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 08.08.2008 року за реєстровим № 4988, за рахунок коштів, отриманих від реалізації якої необхідно задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на загальну суму 1084 495,82 гривень таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача і позивач підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні їх в повному обсязі, зазначаючи про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням умов, передбачених Інструкцією про порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України, зокрема у виконавчому написі не дотримано трирічного строку , крім того, виконавчий напис вчинено на завищену суму, що свідчить про відсутність безспірної заборгованості, наявне подвійне стягнення. Крім того, позивач не отримувала вимогу про погашення заборгованості, оскільки згідно її паспорту вона за вказаною адресою не прописана, в цій квартирі мешкає її колишній чоловік зі своєю дружиною. У судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи повідомлялися завчасно, у встановленому законом порядку, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідачів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про день, час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали. Заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 08.08.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №66-0111009/Zфквіп -08 від 08 серпня 2008 року на споживчі цілі в сумі 95000 доларів США. Для забезпечення виконання всіх зобов'язань, що випливають з кредитного договору договір №66-0111009/Zфквіп -08 від 08 серпня 2008 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір №66-0111009/Zфквіп -08 від 08 серпня 2008 року., відповідно до якого нею було дано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] 08.12.2011 року було укладено між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСиббанк" продало (відступило) ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. договору іпотеки від 21.03.2008 року іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція). Відповідно до ч. 2 п. 283 Інструкції, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. За змістом ч. 2 п. 284 Інструкції та ст. 87 Закону України "Про нотаріат" заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач зазначав, що виконавчий напис не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат" та Інструкції про вчинення нотаріальних дій, оскільки банк подав нотаріусу документи про вчинення виконавчого напису із зазначенням суми заборгованості, яка не є безспірною. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Оскільки позивач взяті на себе зобов'язання своєчасно не виконав, 11.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі від 08.08.2008 року. 11.06.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року та п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 зі змінами та доповненнями, визначено умови вчинення виконавчих написів нотаріусом, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ч. 7 ст. 50 Закону України «Про нотаріат», спір про право, оснований на вчиненні нотаріальної дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються судом за позовом боржника до стягувача. З матеріалів справи вбачається, що у письмовій вимозі ПАТ «Дельта Банк»про сплату простроченої заборгованості та нарахованих процентів за кредитним договором, зазначена сума простроченої заборгованості за кредитним договором від 08.08.2008 року в розмірі 131646,34 доларів США та 32246,62 грн. станом на 27.03.2013 року, та у цій же вимозі зазначено, що борг станом на 25.02.2013 року становить ту ж саму суму -131646,34 дол. США та 32246,62 грн. У даній вимозі не вказано складові вказано заборгованості. Банк зазначив, що протягом тридцяти календарних днів боржник може усунути порушення кредитного договору, погасивши вказану суму заборгованості. Крім того, як вбачається з заяви на вчинення виконавчого напису №31.4.-08/6105/13 від 30.05.2013 року, станом на 25 травня 2013 року заборгованість позичальника становить 92255,35 дол. США - заборгованість за кредитом, 39390,99 дол. США- заборгованість за відсотками, 32246 грн. заборгованість за комісією. При цьому періодом стягнення зазначено з 01 липня 2010 року по 24 травня 2013 року. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 30.06.2010 року борг за тілом кредиту становить 92255,35 доларів США, що суперечить наданій позивачу і наявній у матеріалах справі Виписці з розрахунку де станом на 18.11.2009 року сума заборгованості за тілом кредиту після проведених сплат позивачем складає 86474,42 доларів США. Оскільки у матеріалах справи відсутні докази укладення додаткової угоди, стає незрозумілим на підставі яких угод відбулося збільшення тіла кредиту після його погашення. Наявність таких протиріч, а саме у періодах та розмірів заборгованості вже саме по собі свідчить про наявність спору. До того ж, Відповідно до ч. 2 п. 283 Інструкції, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Як вбачається з вимоги, яка додана до матеріалів виконавчого напису, вона отримана 13.05.2013 року, однак виконавчий напис вчинено нотаріусом всупереч п. 283 Інструкції на 28 день після отримання вимоги що є порушенням встановленого Інструкцією тридцяти денного строку. Крім того, як встановлено у судовому засіданні шляхом огляду судової справи № 2-3692/10 у провадження суду перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до [PERSON] і 06.10.2010 року замінено позивача ТОВ «Укрпромбанк» на його правонаступника -ПАТ «Дельта Банк». З матеріалів даної справи вбачається, що [PERSON] просила суд про перегляд заочного рішення, категорично не погоджуючись із розрахунками банку, неодноразово зверталася із позовами про визнання кредитного договору недійсним, про що Банку було достеменно відомо, оскільки він брав участь в усіх цих справах. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та пп. «б» ч. 2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06. 1999 року № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Належними документами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки представником відповідача не доведений факт отримання нотаріусом від відповідача та позивача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення(платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому суд приходить до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір позивача перед банком, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, відсотках не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Банку до боржника. Як зазначала позивач, вона вела суперечку з Банком про розмір боргу та здійснювались перемовини з Банком з метою сплати іншої суми ніж та, яку вимагає банк, оскільки Банк сам має суперечки щодо суми загальної заборгованості , оскільки Банк звертався до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості, проти якої вона заперечувала, в зв'язку із чим позов залишено без розгляду. Звертаючись із позовом, позивач зазначала, що виконавчий напис не відповідає вимогам ЗУ "Про іпотеку" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки не сплив строк виконання основного зобов'язання, на її адресу не направлялось повідомлення про наявність порушень виконання основного зобов'язання та вимога про їх усунення, вона не попереджалась про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відсутній нотаріально посвідчений та зареєстрований в установленому порядку правочин про відступлення ПАТ "УкрСиббанк" своїх прав за Договором іпотеки на користь ПАТ "Дельта Банк". За правилами ст. 24 ЗУ "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи зі змісту виконавчого напису нотаріуса підставою для його вчинення став Договір іпотеки № 66- 0111009/Zфквіп-08, від 08.08.2008 р.,, який укладено між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] Проте, ПАТ "Дельта Банк" не являється стороною цього правочину й ПАТ "УкрСиббанк" не відступав ПАТ "Дельта Банк" прав за цим іпотечним договором. Суду не надано інших доказів відповідачем, правочину із приводу відступлення ПАТ "УкрСиббанк" прав за іпотечним договором ПАТ "Дельта Банк" суду не надано, що свідчить про те, що відступлення прав не укладалось сторонами в нотаріальній формі та відомості про таке відступлення не пройшли державної реєстрації. Така же вимога міститься й у ст. 513 ЦК України. Таким чином, до нового кредитора не перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні пов'язаному з передачею в іпотеку нерухомого майна. Згідно ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладено 08.12.2011 року. В ході судового розгляду представник банку не надав жодних Повідомлень про передачу. Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»від 18.11.2003 року, передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. При цьому частиною 3 даної статті встановлено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Такі вимоги Закону ні кредитором -товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», ні його правонаступником за вказаним кредитним договором -співвідповідачем у справі публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», виконані не були. Крім того, відповідно до п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вимоги ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" щодо перевірки безспірності заборгованості також не виконані. Отже, відповідачем жодними доказами не спростовано зазначені позивачем обставини. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Аналізуючи наведене, суд вважає, що на час вчинення виконавчого напису нотаріусом стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки, відсутній був в оригіналі документ нотаріально посвідченої угоди, яка б передбачала право ПАТ "Дельта Банк" на звернення стягнення на предмет іпотеки, який є однією з підстав для одержання виконавчого напису, що передбачено підпунктом а) п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою КМ України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення виконавчого напису нотаріусом не могло бути здійснено й через те, що не сплив тридцяти денний строк, який починає текти з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, при вчиненні виконавчого напису порушено умови його вчинення, зокрема не було дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] Враховуючи, що позивач про стягнення судового збору не просив, виходячи із ст.10 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved