Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до ПАТ Банк "Траст" і просить визнати недійсним договір поруки №S 011.004236-G-2 від 23.07.2008р., укладений між ВАТ "Банк"Траст" та [PERSON], та покаласти на відповідача усі судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач вказаного правочину не підписував, а отже було відстунє волевиявлення учасника цього правочину. Під час судового розгляду позивач [PERSON] вимог підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові, та у висновку проведеного судово-почеркознавчої експертизи. Відповідач ПАТ Банк "Траст" свого представника в судове засідання не направив, про судвоий розгляд був належним чином повідомленим, в матеріалах справи містяться письмові заперечення що були подані відповідачем в особі представника [PERSON], які грунтуються на тому, що позивачем було особисто підписано правочин та анкета поручителя, при цьому своїх позовних вимог не довів належними доказами. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, своїх заперечень по суті порушеного питання не подавала. Суд вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази надані сторонами, прийшов до наступного висновку. Поясненнями позивача, та відсутністю заперечень третьої особи, встановлено, що 29.09.1990р. між позивачем та третьою особою укладено шлюб, проте починаючи з 2007 року шлюбні відносини фактично припинились. Фактично з 2007 року [PERSON] жодним чином не впливав на дії [PERSON], та проживав окремо в квартирі, яка за попередньою домовленістю з [PERSON], є власністю [PERSON] 16.12.2013 року до квартири [ADDRESS] прийшли державні виконавці з вимогою про примусове виселення [PERSON] із вказаної квартири. Свої вимоги державні виконавці мотивували тим, що в них на виконанні перебуває виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2013 виданий на виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2013 у справі № 2/759/1532/13. В ході перегляду зазначеного заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва, було встановлено, що квартиру в якій мешкав [PERSON] було реалізовано з прилюдних торгів в рамках зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] При цьому новий власник квартири надав до Святошинського районного суду м. Києва документи, що підтверджують відчуження квартири, а продемонстрував копії виконавчих документів на виконання яких проводились публічні торги. Серед зазначених документів, було виявлено копію виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2009 № 2-482-1, виданого на виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2009 у справі № 2-482-1/09. Про існування зазначеної судової справи, [PERSON] нічого не було відомо, оскільки всю кореспонденцію з суду по вказаній справі отримувала [PERSON], яка нічого не повідомляла [PERSON] Банк «Траст» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно 85005,15 грн. заборгованості за кредитним договором. Підставою для солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] є договір поруки №8011.004236-0-2 від 23.07.2008 (далі - Договір поруки), укладений між ВАТ «Банк «Траст», правонаступником якого є Відповідач, та [PERSON] Згідно статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, факт підписання стороною правочину засвідчує згоду Сторони з умовами правочину та підтверджує внутрішнє волевиявлення особи на досягнення реальних правових наслідків обумовлених правочином. [PERSON] стверджує про те, що він не підписував договору поруки, більше того, він ніколи не з'являвся до Банку «Траст» з приводу оформлення кредиту чи поруки та не надавав копії своїх документів та не засвідчував їх справжність для укладення оскаржуваного договору поруки. Він не отримував у Банку «Траст» жодних документів, зокрема, оскаржуваного договору поруки. Із висновку експертів КНДІСЕ №7907/7908/14-32 складеного 30.09.2014р. видно, що підписи від імені [PERSON] , що містяться у графі "Поручитель" та у Графі "Підпис:" у договорі поруки №S 011.004236-G-2 від 23.07.2008р., виконані не [PERSON] , а іншою сообою з наслідуванням його підпису. Виходячи з зазначеного,слід визнати вимоги позивача обгрунтованими, оскільки під час судового розгляду знайшли підтвердження обставини відсутності його підпису у договорі поруки, а отже встановлено відсутність волевиявлення особи, яка була стороною праввочину. З огляду на те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved