Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

28.04.2011 року прокурор Петриківського району Дніпропетровської області (далі прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області (далі Позивач, Лобойківська сільська рада) до [PERSON] (Відповідач) та просив стягнути збитки, заподіянні внаслідок використання земельної ділянки, загальною площею 35,4265 га по вул. Набережна, 16, в с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, без правовстановлюючих документів у розмірі 33 931,66 грн. Свої вимоги мотивує тим, що Відповідачем з моменту реєстрації права власності на літній "табір рогатої худоби", який знаходиться по вул. Набережна, 16, в с. Лобойківка та фактично займає земельну ділянку загальною площею 35,4265 га, без укладання договору оренди вказаної земельної ділянки. Станом на 25.01.2011 року договір оренди з Лобойківською сільською радою не укладено, а отже як вважає прокурор, земельна ділянка використовується без документів на право користування, що суперечить вимогам ст. 125 Земельного кодексу України та є порушенням, передбаченим п."б" ч.1 ст. 211 Земельного кодексу України. 31.01.2011 року на засіданні районної комісії Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з визначення розмірів збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам проведений розрахунок збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки, відповідно до якого загальна сума збитків за період часу за 7 місяців 2009 року та за 2010 рік складає 33 931,66 грн. Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2011 року позов задоволено у повному обсязі. 03.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21травня 2015 року заяву задоволено та заочне рішення від 18.07.2011 року у цивільній справі № 2-215/11 скасовано. Представник прокуратури та Позивача позов підтримали в повному обсязі просили його задовольнити. Представник Позивача [PERSON], пояснив, що Відповідач у 2003 році звертався до сільської ради за погодженням на виготовлення необхідної документації для оформлення земельної ділянки. Після судового рішення Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.04.2009 року відповідного договору оренди Відповідачем не укладено. Сільська рада фактично позбавлена можливості передати вказану земельну ділянку іншим особам, так як вона рахується за Відповідачем, на підставі його звернення. За досить тривалий час Відповідач не вчинив жодних дій до врегулювання спору, зокрема і не звертався з відмовою від використання земельної ділянки через відсутність обєкта власності. Також ним не вчинено жодних дій необхідних для повернення земельної ділянки у зв'язку із знищенням обєкта нерухомості. Відповідач та його представник [PERSON] проти позову заперечували, вважали його необґрунтованим. Оскільки з 2004 року Відповідач намагався оформити необхідну документацію для використання земельної ділянки, однак з боку Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі РДА) йому чинилися перешкоду. У зв'язку з чим він був вимушений звернутися за захистом до господарського суду. Рішенням якого його право на користування земельною ділянкою підтверджено та зобовязано районну державну адміністрацію укласти договір оренди. Однак навіть після цього йому чинилися перешкоди в укладенні договору. Через те, що майно на його обєкті нерухомості було розкрадено, та фактично обєкт нерухомості перестав існувати, зі зміною життєвих обставин та ситуації в країні, від наступного оформлення земельної ділянки відмовився. Окрім цього не погоджується з прокурором та позивачем щодо розміру земельної ділянки, який як вважають останні складає 35,4265 га, так як під будівлями перебувало значно менша площа, а саме близько 1000 кв.м. Об'єкт нерухомості ним придбано вже без огорожі. Також не погоджується з визначеним розміром збитків, так як на засідання комісії він не запрошувався, і в загалі комісією застосовано нормативний акт який не має відношення до розрахунку вказаного виду збитків. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.04.2003 року Відповідачем із Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Більшовик", укладено договір купівлі-продажу, згідно якого Відповідач придбав літній табір великої рогатої худоби, що знаходиться за адресою: вул. Набережна, 16 с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області та зареєстрував право власності на придбане майно 25.04.2003 року в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації ([PERSON] про реєстрацію права власності № 453116 від 25.04.2003 р.). Обєкт купівлі-продажу складається з наступних будівель і споруд: корівник (літ. А-1) загальною площею 1 119, 6 кв.м.; корівник (літ. Б-1) загальною площею 1 104,9 кв.м.; вбиральня (літ. В-1); кормовий майданчик №1; накопичувач № 2,3; 4 лінія годування великої рогатої худоби №1; 5 лінія годування великої рогатої худоби № 2; огорожа № 6 (п.1 Договору купівлі-продажу). Земельна ділянка, під придбаним нерухомим майном, знаходиться за межами населеного пункту с. Лобойківка, що сторонами не заперечується. Суд зазначає, що відчуження обєктів нерухомого майна в період з 1 січня 2002 року по 20 червня 2007 року (під час дії ст.120 Земельного кодексу України в редакції від 25.10.2001 року) не тягло за собою автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями та спорудами. У таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст.120 Земельного кодексу України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. 30.01.2008 року відповідач звернувся до РДА із заявою про надання в оренду земельної ділянки, на якій знаходиться літній табір великої рогатої худоби, загальною площею 36 га, для сільськогосподарського виробництва, під обслуговування літнього табору великої рогатої худоби. Однак Відповідачу було відмовлено в задоволені заяви. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року у справі №7/21-08 за позовом Ф-ОП [PERSON] до РДА про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права користування земельною ділянкою, залишеного без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.04.2009 року, зокрема визнано за [PERSON] право користування земельною ділянкою, що розташована під літнім табором великої рогатої худоби за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Лобойківка, вул. Набережна, 16, площею в межах огорожі, позначеної в матеріалах технічної інвентаризації номером шість; та зобовязано РДА укласти з ним договір оренди земельної ділянки за вказаною адресою. Під час розгляду вказаної справи встановлено, що відповідно до матеріалів технічної інвентаризації будівель та споруд по вул. Набережна, 16 в с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, проведеної Обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" складовою частиною будівель та споруд є огорожа, позначена в матеріалах інвентаризаційної справи під №6, якою огороджений весь придбаний обєкт, та яка входить до складу придбаного майна за договором купівлі-продажу від 14.04.2003 року. Отже, на підставі Закону до Відповідача перейшло право користування земельною ділянкою, площа якої в межах зазначеної огорожі. Згідно акта встановлення меж земельної ділянки в натурі наданої в оренду Відповідачу (а.с. 12), який підписаний останнім, хоча і не підписаний головами РДА та Позивача, загальна площа земельної ділянки розташованої с. Лобойківка, вул. Набережна, 16, складає 35,4165 га. У судовому рішенні Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.04.2009 року по вищевказаній справі, суд підтримав позицію [PERSON], що відповідно до технічного висновку, за наслідками обстеження будівельних конструкцій, складеного державним проектним інститутом ''Дніпродзержинськцивільпроект'' ліцензія серія АБ № 206004 від 11.10.2005 року, споруди літнього табору крупної рогатої худоби, що розташовані за вказаною адресою, знаходяться у задовільному технічному стані та придатні до подальшої експлуатації після виконання реконструкції. Та дійшов висновку, що за таких обставин відсутні підстави для висновку про знищення нерухомого майна, власником якого є позивач та право власності на яке стало підставою для задоволення його позову. За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. "д" ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Факт такого не використання підтвердив сам відповідач. Доводи Відповідача, що йому і надалі перешкоджали в оформленні права на земельну ділянку після прийняття рішення не можуть бути взяті до уваги, оскільки належних та допустимих доказів про вчинення дій щодо реалізації свого права на оформлення права користування земельною ділянкою, в тому числі по виконанню рішення господарського суду з лютого 2009 року , ним в порушення статей 10 і 60 ЦПК не надано. Заяви на які посилається Відповідач, з якими він звертався до державних органів з метою виконання судового рішення, датовані до лютого 2009 року, при цьому період за який нараховані збитки відраховується з липня 2009 року по грудень 2010 року включно. Доводи Відповідача щодо знищення обєкта нерухомості, в тому числі і огорожі, та невірного розміру використовуваної земельної ділянки також не можуть бути взяті судом до уваги для спростування вимог прокурора та Позивача, так як предметом договору купівлі продажу обєкта нерухомості є зокрема огорожа під №6, якою огороджений весь придбаний обєкт та в межах якої і виділялася земельна ділянка площею 35,4165 га. Доказів, які б свідчили про зміну технічної характеристика обєкта нерухомості Відповідачем не надано. Окрім цього в судовому засіданні Відповідач пояснив, що з даним питанням до відповідних органів він не звертався, технічної документації не змінював, як не звертався і з питанням про припинення права власності у зв'язку із знищенням обєкта нерухомості. Довідка від 19.03.2007 року №1193 про зупинення кримінального провадження та акт перевірки обєкта нерухомості від 12.01.2009 року не є юридичним фактом державної реєстрації припинення права власності на обєкт нерухомості (а.с. 124, 128). Також в судовому засіданні Відповідач підтвердив, що не звертався до Позивача про відмову від використання земельної ділянки площею 35,4165 га (повністю чи частково). Таким чином, Відповідачем обовязки по укладанню договору оренди земельної ділянки, розміщеної на території Лобойківської сільської ради за межами населеного пункту, не виконані. Згідно проведеного розрахунку збитків від 31.01.2011 року, заподіяних Позивачу внаслідок використання вище зазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, загальна сума збитків становить 33 931, 66 грн. Доводи Відповідача щодо невірного розрахунку збитків є необґрунтованими, так як акт складено відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284, а саме розміри збитків визначено комісією, результати, якої оформлено актом, затвердженого розпорядженням голови РДА від 31.01.2011 року №76-р-11 (а.с. 6, 8). Відсутність особи при складанні вказаного акта не є підставою для висновку щодо невірності розміру збитків. Аналізуючи вище викладене у сукупності, оскільки, Відповідач обовязки по укладанню договору оренди земельної ділянки не виконав, у встановленому законом порядку не припинив право власності на обєкт нерухомості, не вжив заходів для повідомлення Позивача про минування потреби у користуванні земельної ділянки площею 35,4165 га, використовуючи земельну ділянку під літнім табором великої рогатої худоби, заподіяв збитки Позивачу на суму 33 931,66 грн., а отже позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Інші доводи та заперечення сторін висновків суду не спростовують. Враховуючи дату звернення з позовом, відповідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а отже судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь держави.

Outcome: approved