Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Автокредит Плюс» про захист прав споживачів, в обґрунтування якого вказав, що 10 липня 2017 року ним було підписано Заяву про приєднання до публічного договору № АВН0А!00000067, відповідно до якої він дав згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених цим публічним договором, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії [INFO] . Однак, сайт в Заяві вказано не вірно, тому він не зміг з самого початку ознайомитись із договором. Згодом, він знайшов договір фінансового лізингу на сайті: [INFO] . Згідно із Специфікацією від 10.07.2017 року Предметом договору про надання фінансового лізингу є транспортний засіб CITROEN C4, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , загальна вартість якого становить 264000 грн. 21 серпня 2017 року він сплатив вступний внесок у розмірі 80000 грн., отримав визначений у Специфікації автомобіль у м. Кропивницький та 22 серпня здійснив переїзд у м. Хмельницький. Далі 23 серпня він здійснив поїздку з м.Хмельницький в смт. Чемерівці і по дорозі загорівся датчик, що немає мастила, він долив 1 літр мастила. Через кілька днів датчик масла знову загорівся і тому він 31.08.2017 року звернувся в ПП - Автоцентр «Ліга» для проведення заміни моторного мастила, а також заміни масляних фільтрів і обслуговування автомобіля. Після обслуговування датчик масла погас. Однак, через два тижні датчик масла знову почав світитись. Після цього він 16.09.2017 року звернувся в Bosch Service авторизованого дилера CITROEN в Хмельницькій області ТзОВ "ЛідерСервіс" з проханням провести комплексну діагностику, у зв`язку з чим було проведено відвідні роботи на загальні суму 11360,28 грн. З 17 по 24 вересня він здійснив поїздку Хмельницький - Трускавець - Львів - Хмельницький. Після проїзду близько 200 км. уже загорівся датчик, що немає мастила, тому у м. Золочів він долив мастило, однак через надмірне споживання автомобілем мастила, був вимушений через 30-40 км контролювати рівень оскільки датчик горів майже постійно, за поїздку було долито 7 літрів протягом 600 км. 25 вересня 2017 року він знову звернувся на Bosch Service, було знято двигун та проведено його діагностику, в результаті чого виявилось, що двигун потребує капітального ремонту. Далі він звернувся до Лізингодавця із вказаною проблемою, на що йому було повідомлено, що ці питання він має вирішувати сам так як в договорі ці витрати покладено на нього, а сам автомобіль передавався йому в належному стані. Він самостійно та через ТзОВ "ЛідерСервіс" здійснювали пошук ремкомплекту та нового двигуна. 20.10.17 р. ТзОВ «ЛідерСервіс» запропонували йому ремонт, орієнтовною вартістю 144000грн., або ж заміну двигуна на новий вартість якого становить 250000 грн.. Вважаючи, що необхідність ремонту виникла через неякісний стан автомобіля та його експлуатацією до того як він його придбав, він повторно звернувся через свого представника до менеджера, з проханням включити ці витрати у лізингові платежі або ж заміну авто. На їх звернення вони отримали відмову та роз`яснення, щоб вирішувати це питання через суд. На сьогодні автомобіль так і знаходиться на ремонті в Bosch Service, тобто фактично без капітального ремонту двигуна або ж купівлі нового, він не може використовувати автомобіль та вимушений використовувати автомобіль друзів, оскільки характер роботи вимагає постійно бути доступним та мати змогу вільно пересуватись по області та країні. Позивач вважає його права як споживача порушеними, оскільки йому було повідомлено, що автомобіль знаходиться у повному технічному стані та не вимагає додаткових витрат. Крім цього, ознайомившись із Договором про надання фінансового лізингу він виявив, що уся відповідальність за якість придбаного автомобіля покладена на нього, пункти 3.11, 3.12 публічного договору про надання фінансового лізингу. Такі норми Договору погіршують його становище порівняно з чинним законодавством. Адже зі свого боку він належним чином виконує свої зобов`язання сплачуючи лізингові платежі (у вересні і жовтні), однак фактично немаючи можливості використовувати автомобіль через його непридатний стан. Зокрема, вказані норми Договору суперечать чинному законодавству про захист прав споживачів, а саме: п.5 ст.4, ст.16 Закону України «Про захист прав споживачів»; ч.1 та ч.2 ст.7 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції»; ч.1 ст.203 ЦК України . На основі вище наведених норм законодавства, пункт 3.12 публічного договору про надання фінансового лізингу є несправедливим та таким, що обмежує права споживача. До того ж, відповідно до пункту 2) ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника). Фактично Лізингодавцем був переданий Предмет публічного договору про надання фінансового лізингу відповідно до Специфікації та Акту приймання-передачі неналежної якості. Також, відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню, тому відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. На підставі наведеного, позивач просить: визнати договір фінансового лізингу та Заяву про приєднання до публічного договору № АВН0А!00000067 від 21 серпня 2017 року недійсними; стягнути із відповідача кошти у розмірі 172687,60 грн., які включають кошти, внесені як вступний внесок у сумі 80000 грн., кошти внесені в якості лізингових платежів 13175 грн. (вересень), 13 000грн. (жовтень), витрати на ремонт автомобіля 16512,60грн., а також моральну шкоду у розмірі 50000 грн.; стягнути з відповідача усі судові витрати та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 11.01.2018 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «А-Банк» (а.с. 48 т.1). Ухвалою суду від 05.02.2020 року позов [PERSON] до ТОВ «Автокредит плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ «А-Банк» залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на ремонт автомобіля в сумі 16512,60грн.(а.с.188 т.2). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, просив застосувати наслідки визнання правочину недійсним, стягнути всю суму платежів, перший внесок, моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач 3 роки був позбавлений можливості використовувати автомобіль для потреб сім`ї та здійснення професійної діяльності. Вимушений був докладати додатково зусилля та витрати для відновлення порушеного права, відволікатись для проведення експертизи. Тривалість порушення нормального життєвого укладу, безпідставне користування його коштами позивач оцінює в 50000грн. В подальшому представник позивача в судове засідання не з`явився подав заяву про продовження розгляду справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Крім того, проінформував, що має намір додатково подати до суду акт наданих послуг за правову допомогу у розмірі 5350грн. та документи, що підтверджують їх оплату. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що вони не заперечують, що договір є недійсним враховуючи практику Верховного Суду. Разом з тим, щодо стягнення коштів, то слід врахувати, що складовою щомісячних платежів є плата за користування автомобілем. У зв`язку з тим, що позивач тривалий час користувався автомобілем, то на його користь підлягають стягненню кошти за мінусом коштів за користування. Щодо моральної шкоди, то відповідач передав позивачу автомобіль належної якості, позивач самостійно звертався з приводу ремонту автомобіля без згоди власника, тому підстав для її відшкодування не має. Не обґрунтовані позивачем і витрати на правову допомогу. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2017 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Автокредит Плюс» укладено договір про надання фінансового лізингу № АВН0А!00000067 шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу ТОВ «Автокредит Плюс». 21 серпня 2017 року згідно з додатком № 1 до даного договору (специфікація та акт приймання-передачі) позивачу було передано у лізинг строком на 24 місяців автомобіль марки CITROEN C4, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 264000 грн. На виконання умов договору на рахунок відповідача позивачем було сплачено 150695 грн., в тому числі: 21.08.2017р. - 80000 грн.; 29.09.2017р.- 13175грн.; 27.10.2017р. -13000грн.; 26.11.2017р. - 10500грн.; 30.12.2017р. - 11000грн.; 30.01.2018р. - 11510грн.; 27.02.2018р. -11510грн. 31.08.2017р.,16.09.2017р., 20.09.2017р., 20.10.2017р. позивач звертався на СТО в т.ч ПП Автоцентр "Ліга", ТОВ "Автолідер", ТзОВ "Лідер Сервіс" з приводу заміни мастила і фільтрів, ремонту автомобіляCITROEN C4, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно висновку комплексної судової автотехнічної, металографічної та автотоварознавчої експертизи №5901/5902 від 15.05.2019 року: з технічної точки зору причиною виходу з ладу двигуна є надмірне зношення дзеркал циліндрів двигуна автомобіля CITROEN C4, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що викликало порушення режиму спалення паливно-мастильної суміші в камері згорання; несправність двигуна автомобіля CITROEN C4, реєстраційний номер [NUMBER] формувалася у проміжку експлуатації його від 39200км до заміни компресійних та масло змінних кілець у двигуні; з технічної точки зору при описаних обставинах (пройденого пробігу біля 1,5 тис.км автомобілем під керуванням [PERSON] та часу експлуатації автомобіля біля 30 днів - від моменту передачі до моменту демонтажу та розбирання двигуна автомобіля) позивачем у позовній заяві, то дії водія [PERSON] не перебувають у причинному зв`язку із пошкодженням двигуна автомобіля CITROEN C4, реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер [NUMBER] . Вказані обставини підтверджуються: заявою про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу ТОВ «Автокредит Плюс» від 10 липня 2017 року № АВН0А!00000067 з додатками до нього; виписками по кредитному договору АВН0А!00000067 від 10.07.2017р. "А-Банку"за період з 01.09.2017р. по 30.09.2017р., з 01.07.2017р. по 10.01.2018р.; меморіальним ордером від 21.08.2017р.; квитанціями ПриватБанку від 27.10.2017р., 30.12.2017р.; платіжними дорученнями А-Банку від 30.01.2018р., 27.02.2018р.; наряд-замовленням ПП Автоцентр "Ліга"; актами виконаних робіт від 16.09.2017р, 20.09.2017р., 20.10.2017р.; нарядом на роботи ТОВ "Автолідер";висновком комплексної судової автотехнічної, металографічної та автотоварознавчої експертизи №5901/5902 від 15.05.2019 року. Правовідносини, які виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, а також Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору та правила статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) дійшла висновку, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Водночас, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. Згідно з статтею 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Отже, при укладенні 10 липня 2017 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Автокредит Плюс» договорупро надання фінансового лізингу № АВН0А!00000067, не було дотримано вимог закону щодо його нотаріального посвідчення, у зв`язку з чим такий правочин є нікчемним, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, та підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляд справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу завдано моральну шкоду укладенням нікчемного правочину, стороною якого він є, в результаті винних дій відповідача. Не доведено позивачем належними та допустимими доказами і обставини на які посилався його представник в судовому засіданні на обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Також слід зазначити, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.05.2018 року, справа № 522/22465/15-ц, оскільки договір є нікчемним з моменту його укладення, то фактичний користувач предмета лізингу, який без достатньої правової підстави за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти, які мав заплатити за весь час користування предметом лізингу, зобов`язаний повернути ці кошти власнику на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України. Разом з тим, довідка щодо собівартості послуг з користування автомобілем за період з 21.08.2017 р. по 13.03.2018 року (а.с.86, том 1) надана відповідачем, не є належним та достатнім доказом на підтвердження вартості послуги користування, оскільки визначений відповідачем розмір плати за користування автомобілем ґрунтується на умовах договору, нікчемність якого сторонами не заперечується. Інших належних та допустимих доказів в обґрунтування розміру плати за користування предметом лізингу відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і слід застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 150695 грн. сплачені ним згідно договору лізингу, а [PERSON] зобов`язати повернути ТОВ «Автокредит Плюс» автомобіль CITROEN C4, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1258,43грн. (172687,60грн./100=1726,87; 106175 (80000+13175+13000)/ 1726,87=61,48%; 2046,89 (1726,89+320)/100х61,48%=1258,43грн.). Щодо витрат на правничу допомогу то слід зазначити, що 02.10.2017 року [PERSON] уклав договір №02.10/17 про надання юридичних послуг з [PERSON] , яким було надано наступні послуги: надання усної консультації - 2000 грн.; підготовка позовної заяви - 1000 грн.; збирання та копіювання необхідних додатків до позовної заяви - 700 грн.; підготовка заяви про забезпечення послуг - 500грн.; представництво позивача у переговорах із ТОВ "Лідер сервіс" від 17.10.2017р., 18.10.2017р., 13.11.2017р., 12.12.2017р.,29.12.2017р.- 2100грн.; підготовка акту приймання-передачі автомобіля - 1500 грн.; супровід позивача при укладенні акту прийому передачі автомобіля 1050грн.; супровід позивача при укладенні договору оренди гаражного приміщення від 30.12.2017р. - 525грн.; участь представника у судових засіданнях 09.02.2018р. та 16.03.2018 року - 1500 грн.(750грн. кожне); підготовка відповіді на відзив - 1000 грн., всього на загальну суму 11875грн., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 12.04.2018 року. Згідно платіжного доручення від 12.04.2018 року [PERSON] сплатив [PERSON] 11875грн.. Проте, слід зазначити, що послуги з представництва позивача у переговорах із ТОВ "Лідер сервіс" від 17.10.2017р., 18.10.2017р., 13.11.2017р., 12.12.2017р.,29.12.2017р.- 2100грн.; підготовка акту приймання-передачі автомобіля - 1500 грн.; супровід позивача при укладенні акту прийому передачі автомобіля 1050грн.; супровід позивача при укладенні договору оренди гаражного приміщення від 30.12.2017р. - 525грн., не пов`язанні з розглядом справи у суді та не є витратами на правничу допомогу в розумінні ст.136 ЦПК України. Також слід зазначити, що в судовому засіданні 16.03.2018 року представник позивача участі не приймав, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5950грн. - витрат на правничу допомогу (11875грн.- 5925грн.(2100+1500+1050+525+750). На підставі наведеного,

Outcome: partial