Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У березні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 09.02.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті № АІ/8901779 за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 24.02.2016 року на а/д «Київ-Ковель» 28 км.+500 м. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] та автомобіля RENAULT 25, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON]. Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.03.2016 року особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON]. Відповідно до Калькуляції EurotaxGlass»s 165547 від 28.03.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля RENAULT 25, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 28 488 грн. 64 коп. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 15 011 грн. 23 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 26.02.2016 року та страхового акту № UA 2016022600014/L01/01 від 24.05.2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 42388 від 25.05.2016 року. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 15 011 грн. 23 коп., та витрати зі сплати судового збору. В судове засіданні представник позивача не з»явився. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, позов підтримав. Просив суд задовольнити. Відповідач в судове засідання, не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 09.02.2016 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті № АІ/8901779, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 24.02.2016 року на а/д «Київ-Ковель» 28 км.+500 м. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON] та автомобіля RENAULT 25, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON]. У відповідності зі ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved