Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № ДКХ- 1816 від 31.07.2017 р. у розмірі 36579,70 грн.. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 31.07.2017 року між Кредитною Спілкою "ІСТОК" та членом Кредитної Спілки "ІСТОК" [PERSON] був укладений кредитний договір ДКХ- 1816. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Позичальник отримав кредит у сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 31.07.2018 року, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,001% річних. Плата за надання кредиту становить 37,81 грн. щоденно. Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами Договору. 26.04.2018 року між Позивачем і Відповідачем був укладений додатковий договір №1 до Договору про споживчий кредит № ДКХ-1816 від 31.07.2017 року, який є невід`ємною частиною кредитного договору, згідно якого, плата складає 151,23 грн. щоденно з дня укладення Додаткового договору. У зв`язку з порушенням умов Кредитного договору щодо несвоєчасного погашення кредиту згідно з графіком, 04.06.2018 року відповідачу було надіслано повідомлення про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору, однак у добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 36579,70 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту - 9395,28 грн.; заборгованості за платою - 16182,11 грн.; заборгованості по відсотках - 0,30 грн.; 100% відсотків річних - 6797,36 грн.; інфляційних нарахувань - 204,65 грн.; штрафу - 4 000,00 грн., а також судового збору в розмірі 1762,00 грн.. Ухвалою суду від 29.10.2018 року справа прийнята до провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням ( викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на заперечував проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 31.07.2017 року між Кредитною Спілкою "ІСТОК" та членом Кредитної Спілки "ІСТОК" Гожко В.В . був укладений кредитний договір ДКХ- 1816, згідно умов якого Кредитна спілка "ІСТОК" зобов`язалася надати позичальнику грошові кошти в сумі 30 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за договором у повному обсязі. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 31 липня 2018 року . Спілкою виконані взяті на себе зобов`язання за Договором кредиту ДКХ- 1816 від 31.07.2017 року щодо видачі кредиту. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 3.2 відсоткова ставка за користування кредитом за даним Договором становить 0,001 % річних. Відповідно п. 2.5 плата за надання кредиту становить 37,81 грн. щоденно. Згідно п. 4.1. кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань (далі по тексту - Графік), що наведено у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.4.3. кредитного договору платежі проводяться позичальником згідно з Графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок. Також судом встановлено, що 26.04.2018 року між Позивачем і Відповідачем був укладений додатковий договір №1 до Договору кредиту № ДКХ-1816 від 31.07.2017 року, який є невід`ємною частиною кредитного договору, згідно якого плата становить - 151,23 грн.. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за Договором станом на 31.07.2018 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 36579,70 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту - 9395,28 грн.; заборгованості за платою - 16182,11 грн.; заборгованості по відсотках - 0,30 грн.; 100% відсотків річних - 6797,36 грн.; інфляційних нарахувань - 204,65 грн.; штрафу - 4 000,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. З матеріалів позову вбачається, що 04.06.2018 року, відповідачу було надіслані повідомлення про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по кредитному договору, які у добровільному порядку відповідачем не виконані. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами( ст.629 ЦК України ). Відповідно до положень ст.ст.525,526 ЦК України Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, а Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст.611 ЦК України ). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( ст.610 ЦК України ). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений строк. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного ст.ст. 509, 512-517, 525, 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1048-1050, 1054 ЦП України,

Outcome: approved