Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, про визнання договору дарування квартири недійсним, про визнання права користування квартирою та про відновлення реєстраційного обліку у квартирі, в обґрунтування якого зазначила, що квартира [ADDRESS] була надана сім'ї [PERSON] понад 20 років тому. До складу родини при отриманні квартири увійшли -жінка [PERSON] -[PERSON], яка померла [INFO], та їхня донька -[PERSON], які були зареєстровані у цій квартирі. В подальшому у спірній квартирі були зареєстровані: чоловік [PERSON] -[PERSON] та їх син -[PERSON] У 2006 році їм випадково стало відомо, що рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 22.03.2002 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були визнані безвісно відсутніми за заявою [PERSON] -співмешканки [PERSON] та на підставі цього рішення суду, вони були зняті з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Зняття з реєстраційного обліку вищевказаних осіб [PERSON] необхідно було для своєї реєстрації у квартирі, однак у зв'язку з тим, що для її реєстрації необхідна була письмова згода всіх осіб, зареєстрованих у цій квартирі, яку б вони ніколи не надали, вони були визнані безвісно відсутніми та зняті з реєстраційного обліку. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 13.11.2006 року вищевказане рішення про визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми було скасовано. [PERSON] був інвалідом 2 групи, страждав рядом тяжких психічних захворювань та ніколи не давав своєї згоди на реєстрацію у спірній квартирі [PERSON], яка померла [INFO], ніколи не писав та не підписував заяву на ім'я начальника ЖЕК №9 з проханням зареєструвати [PERSON] у спірній квартирі та ніколи не бажав зняти з реєстраційного обліку свою доньку разом з її сім'єю. Після того, як [PERSON] були зняті з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, [PERSON] разом зі своєю матір'ю [PERSON] приватизували на [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 10.08.2004 року був укладений договір дарування спірної квартири від імені [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Вважає, що свідоцтва про право власності на квартиру від 06.06.2002 року та договір дарування квартири від 10.08.2004 року необхідно визнати недійсними, оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстраційного обліку у спірній квартирі на незаконних підставах, що підтверджується рішенням суду від 13.11.2006 року, а також через те, що на момент підписання вищевказаних документів [PERSON] страждав тяжкими психічними захворюваннями, внаслідок чого не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, з 14.07.2006 року по 06.09.2006 року останній знаходився на стаціонарному лікуванні у Донецькій обласній психіатричній лікарні з діагнозом: деменція важкого ґенезу -травматичного, церебрально -судинного, внаслідок чого на момент приватизації квартири та на момент дарування своєї частки квартири [PERSON] не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідач [PERSON] у спірній квартирі ніколи не проживав, ніколи до неї не вселявся та ніколи не був зареєстрований за цією адресою. Просить суд, визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], видане Представництвом фонду державного майна України у м. Донецьк від 06.06.2002 року №4082; визнати недійсним договір дарування спірної квартири від 10.08.2004 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати СГІРФО Пролетарського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області відновити реєстрацію у спірному жилому приміщенні, а саме у квартирі [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила визнати незаконним та недійсним розпорядження Донецької міської ради від 06.06.2012 року на підставі якого видано свідоцтво № 4082 про право власності на [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та [PERSON]; визнати незаконним та недійсним Свідоцтво про право власності № 4082 про право власності на [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та [PERSON]; визнати незаконним та недійсним договір дарування [ADDRESS] від 10.08.2004 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]; визнати за нею право користування [ADDRESS], повернути дану квартиру в комунальну власність, а також просила залучити до участі у справі в якості співвідповідачів Донецьку міську раду та Комунальне підприємство "Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька". Ухвалою Пролетарського районного суду м. Донецька від 14.11.2013 року до участі у даній цивільній справі в якості співвідповідачів були залучені Донецька міська рада та Комунальне підприємство "Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька". Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі, пояснивши, що у спірній квартирі вона з батьком проживала постійно, а коли одружилась, то з нею також мешкав чоловіком та син. [PERSON] разом з її батьком не мешкала, а лише приходила у гості та випивала разом з ним. Син навчався у різних школах та деякий час мешкав у мати чоловіка. Те, що у спірній квартирі прописана [PERSON], вона не знала. Давала гроші батьку на комунальні послуги, який і ходив їх оплачувати. Крім того, уточнила, що оскаржуване незаконне розпорядження Донецької міської ради фактично підлягає скасуванню. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, та пояснила, що [PERSON] був батьком позивачки, вони мешкали разом до його смерті. У позивачки не має іншого житла, окрім спірного будинку. [PERSON] не надавав дозволу на вселення у квартиру [PERSON] 11.10.2001 року він не підписував заяву про вселення [PERSON] та не мав на це згоди інших членів родини. Позивачка разом зі своїм чоловіком та сином постійно мешкали у спірній квартирі. Крім того, представник зазначила, що на незаконність рішення суду, яким позивача та членів її сім'ї було визнано безвісно відсутніми, вказує відсутність при розгляді справи представника органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити через його необґрунтованість, та пояснили, що вони не оспорюють те, що квартира була видана родині [PERSON]. У [INFO] померла дружина [PERSON], та він почав стосунки у 1998 році з [PERSON] Позивачки та інших членів ї родини там уже не було,оскільки вона ховались від кредиторів. З 2002 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] У 2001 році [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі, вона оплачувала комунальні послуги за цю квартиру. У 2002 році [PERSON] разом з [PERSON] звернулись до суду з заявою про визнання осіб безвісно відсутніми, оскільки не знали де мешкають позивачка разом зі своєю родиною. Після чого отримали свідоцтва про право власності. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] до судового засідання, яке відбулося 19.03.2014 року не з'явились, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.84,85 том №3), про причини неявки суд не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе допитати свідків та закінчите розпочатий розгляд справи по суті з винесенням рішення за їх відсутності. До судового засідання не з'явився представник відповідача Донецької міської ради, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.87 том№3). Заяви про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача. До судового засідання не з'явився представник відповідача Комунального підприємства "Керуюча компанія Пролетарського району м. Донецька", та треті особи: [PERSON] та [PERSON], які надали до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутністю ( а.с. 13,14, 34 том №3). До судового засідання не з'явилися представники третіх осіб КП БТІ м. Донецька та СГІРФО Пролетарського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с.87 том№3). Заяви про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило. Суд на підставі вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників третіх осіб. До судового засідання не з'явився третя особа приватний нотаріус [PERSON], про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників третіх осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 та 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. З наданої суду копії заяви [PERSON] на ім'я начальника ЖЕУ 9 від 11.10.2001 року вбачається, що [PERSON] просив вселити на його жилплощу [PERSON], як члена сім'ї. (а.с.39 том №1). Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 13.11.2006 року, яке набрало законної сили 24.11.2006 року було скасовано рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 22.03.2002 року про визнання [PERSON].[PERSON], [PERSON] безвісно відсутніми як незаконне (а.с.42 том №1). На підставі розпорядження Донецької міської ради від 06.06.2002 року № 4082 було видано свідоцтва про право власності на квартиру №4082 від 06.06.2002 року [PERSON] та [PERSON], яким на праві спільної часткової власності у рівних частках належить квартира [ADDRESS] (а.с.43 том №1), що також підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2004 року (а.с.41 том №1). З наданої суду договору дарування квартири від 10.08.2004 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON], подарували, а [PERSON] прийняв в дар у особисту приватну власність 5-кімнатну квартиру [ADDRESS], що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.07.2006 року, виданого КП БТІ м. Донецька (а.с.40,6 том №1). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.35 том №1). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.36 том №1). З копії запису акта про одруження №255 від 02.09.2000 року вбачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 02 вересня 2000 року, про що було видано відповідне свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. (а.с.40 том №2). Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого ВРАЦС Пролетарського РУЮ м. Донецька 21.05.2011 року, [PERSON] помер [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис №187 (а.с.188 том №1). З копії свідоцтва про смерть, вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. (а.с.30 том №1). У відповідності до наданої суду копії паспорту [PERSON] остання була знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], 07.05.2002 року. (а.с.34 том № 1). У відповідності до наданої суду копії паспорту [PERSON]. остання була поставлена на реєстраційний облік за адресою: [ADDRESS], 07.08.2009 року. (а.с.10 том № 3). ЇЇ вимога про визнання права користування квартирою не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи вона має таке право. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивачки [PERSON], з 16.12.2013 року по теперішній час, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], батька якої ([PERSON]) знав давно, були у дружніх стосунках. У зв'язку з тим, що він займається продажем овочем, то зберігав товар у гаражі [PERSON] біля спірної квартири. З 1996 року він постійно бачив у спірній квартирі позивачку з членами її родини та її батька. Він дуже часто приходив до них у двір, тому якби остання зникла, він би це помітив. Позивачка мешкала у спірній квартирі, він бачив як її особисті речі у будинку, так і те, що вона займалася будівництвом господарських споруд поряд з будинком та поралась на городі. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає поряд з позивачем за адресою: [ADDRESS] з 21.09.1993 року по теперішній час, та знає її 25 років. Відповідача [PERSON] не бачила жодного разу. Разом з позивачем мешкали її чоловік, син та батько, який на даний момент помер. Позивачка піклувалась про батька до його смерті. У квартирі бачила особисті речі позивачки. Якщо позивачка й зникала з місця свого мешкання, то не більш як на 2-3 дні. Позивачка разом з членами родини постійно щось добудовують на підвір'ї будинку. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивачки [PERSON], з 17.03.1971 року по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], батька якої [PERSON] знав давно, були у дружніх стосунках. Разом з [PERSON] мешкала донька - позивач [PERSON], коли остання вийшла заміж, то разом з ними почав мешкати її чоловік, а потім й син. Позивачка мешкає у квартирі з народження й по теперішній час. Він часто заходив до них у гості та бачив особисті речі позивачки та саму позивачку. Позивачка разом з чоловіком постійно покращували умови свого життя шляхом будівництва господарських споруд, ремонту. Відповідач у спірній квартирі не мешкав. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає поряд з позивачем за адресою: [ADDRESS], та знає її з народження. Позивачка усе своє життя мешкає у спірній квартирі. Вона бачить її постійно. Батько позивачки хворів, а вона постійно піклувалась про нього. Вона разом з батьком, а потім чоловіком займалася будівництвом. У будинку постійно бачив як позивачку, так і її особисті речі. Стосунки між донькою та батьком були нормальні. Чоловік та син мешкали разом з позивакою у спірній квартирі. У матеріалах справи наявна довідка, відповідно до якої чоловік позивачки [PERSON] .працював у ПАТ "Шахтоуправління Донбас" у період з 1988 року по 31.10.2008 року та з 11.03.2009 року по 25.06.2013 року (а.с.92 том №3). Крім того, відповідно до медичної картки амбулаторного хворого № 10351 [PERSON] знаходився на лікування у Центральній міській клінічній лікарні № 9 у 1998 році (а.с.93-111 том№3). Факт постійного проживання у спірній квартирі позивача підтверджується актом комітету мікрорайону ЦОФ "Чумаковська" №343 від 30.09.2013 року (а.с.112-113 том №3). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, яку має право отримати сім'я безоплатно, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. Позивачка [PERSON] та члени її сім'ї не приймали участі у приватизації спірної квартири, оскільки їх було визнано безвісно відсутніми. Однак рішення про визнання їх такими скасовано як незаконне. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позивачку та членів її сім'ї незаконно позбавлено права на приватизацію квартири, в якій вони проживали разом з [PERSON] та були зареєстровані, тому порушене право підлягає захисту. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації (частина третя статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). Отже, розпорядження Донецької міської ради від 06.06.2002 року № 4082 в частині, на підставі якої було видано Свідоцтво № 4082 від 06.06.2002 року про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та [PERSON] є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню. У ч.1 ст. 202 ЦК України вказано, що правочином є дія особа, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними свідоцтва № 4082 від 06.06.2002 року про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та [PERSON] та договору дарування квартиру [ADDRESS] від 10.08.2004 року, який укладено між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3608. Що стосується вимоги позивачки [PERSON] про повернути даної квартири в комунальну власність, то скасування розпорядження ради, визнання недійсними свідоцтва на право власності та договору дарування спірної квартири, повертає спірне житлове приміщення первісний стан до проведення її приватизації. На підставі викладеного, ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 64, 65 ЖК УРСР, ст. ст. 5, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду",

Outcome: partial