Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Представник позивача, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2018 Приватне Акціонерне Товариство "Страхова компанія "Перша" уклала з [PERSON] договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АК/8118928 за умовами якого застраховано майнові інтереси пов`язані з експлуатацією автомобіля Hyundai Sonata реєстраційний номер [NUMBER] . 30.12.2018 о 08:00 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Дерев`янко біля будинку 19а/2 в м. Харкові, здійснив наїзд на транспортний засіб Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] . Транспортні засоби механічно пошкоджено. Крім того [PERSON] був причетним до ДТП та залишив місце пригоди. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2019 справа № 638/1724/19 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. З огляду на вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 8 466,98 грн., а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився. Представником позивача до суду подано клопотання, в якому останній просив розглядати справу за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачу в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлявся завчасно, за адресою, повідомленою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, однак конверти повернулись не врученими. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.12.2018 о 08:00 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Дерев`янко біля будинку 19а/2 в м. Харкові, рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності, здійснив наїзд на транспортний засіб Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] . Транспортні засоби механічно пошкоджено. Крім того [PERSON] був причетним до ДТП та залишив місце пригоди. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2019 справа № 638/1724/19 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 12.01.2018 Приватне Акціонерне Товариство "Страхова компанія "Перша" уклала з [PERSON] договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АК/8118928 за умовами якого застраховано майнові інтереси пов`язані з експлуатацією автомобіля Hyundai Sonata реєстраційний номер [NUMBER] . Предметом даного договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом Hyundai Sonata реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , тех. паспорт [NUMBER] . Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ №01-04/03 від 04.03.2019 вартість відновлювального ремонту транспортному засобу «TOYOTA», д.н.з. [NUMBER] склала 74 908,91 грн. (а.с. 23-35). Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, виходячи з розрахунку суми страхового відшкодування від 18.04.2019, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 8466,98 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1282 від 14.05.2019. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними доказами, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved