Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, з урахуванням уточнень до якого, просила про розділ домоволодіння [ADDRESS] із виділом її частки та припиненням права спільної часткової власності, визначення порядку користування домоволодінням і земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне користування будинком ускладнено через не визначення реальних приміщень, які мають перебувати у користуванні кожного зі співвласників. [PERSON] в свою чергу звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визначення порядку користування спірним домоволодінням та земельною ділянкою, мотивуючи вимоги неможливістю виділу в натурі часток співвласників у будинку. У судовому засіданні представники сторін свої вимоги підтримали. Обидва не заперечували проти визначення порядку користування спірним домоволодінням по варіанту, запропонованому експертом. Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає заявлені вимоги сторін такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] перебуває у загальній частковій власності. [PERSON] належить 2/3 частки в цьому домоволодінні на підставі договору дарування від 25.09.2013 року, реєстровий № 1469. [PERSON] належить 1/3 частка зазначеного домоволодіння на підставі договору дарування від 04.04.2006 року, реєстровий номер 1345. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Судом по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, яка проведена 09.01.2014 року, висновок № 60/13. Зазначеною експертизою встановлено, що розділ спірного домоволодіння між сторонами у справі не можливий, оскільки відокремлюємі частки не відповідають чинним нормам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі». З урахуванням цього, позовні вимоги [PERSON] в частині розділу будинку, виділу її частки та припинення права спільної часткової власності на спірне домоволодіння задоволенню не підлягають. Проте, згідно до зазначеного висновку експерта, можливим є варіант порядку користування між співвласниками спірного домоволодінням та земельної ділянки, на якій воно розташоване, у відповідності до часток в праві спільної часткової власності, з урахуванням існуючого порядку користування та відновлення (капітального ремонту) житлового будинку літер «А» з прибудовами літер «А-1» та «а-3» та тамбуром літер «а-4». Так експерт пропонує з урахуванням відновлення (капітального ремонту) жилого будинку літери "А" з прибудовами літер "А1" і "а3" та тамбуру літер "а4", виділити у користування [PERSON] на належні їй 2/3 частини у домоволодінні приміщення: 2-1 прихожа площею 2,5 кв.м., 2-2 комірчина площею 2,7 кв.м., 2-3 кухню, площею 12,5 кв.м., 2-4 жилу кімнату площею 15,3 кв.м., 2-5 жилу кімнату площею 11,9 кв.м., 2-6 коридор площею 3,7 кв.м., 2-7 жилу кімнату площею 24,5 кв.м., 2-11 коридор площею 9,6 кв.м., а [PERSON] на належну їй 1/3 частину цього ж домоволодіння виділити приміщення: 1-8 жилу кімнату площею 24,9 кв.м., 1-9 жилу кімнату площею 12,8 кв.м., 1-10 кухню площею 9,3 кв.м. В ході судового розгляду встановлено, що вимоги сторін в частині визначення порядку користування домоволодіння співпадають. До того ж в ході судового розгляду представники сторін погодились на визначення порядку користування домоволодінням, який запропонований експертом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги сторін в частині визначення порядку користування будинком такими, що підлягають задоволенню. Разом з цим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог сторін про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. В матеріалах справи не мається належним чином визначеного розміру земельної ділянки відведеної під домоволодіння за адресою: [ADDRESS], зокрема відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку. Зазначення його площі у технічному паспорті не приймаються судом, оскільки останній не є правовстановлюючим документом. Суду не надано жодних правовстановлюючих документів, з яких йшлося б про виділення відповідної земельної ділянки, визначення її розмірів та меж. При ухваленні наявного рішення судом враховані правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 27.03.2013 року) та Верховного Суду України (постанова від 03.04.2013 року). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати за погодженням сторін залишаються на них без відшкодування. На підставі наведеного,

Outcome: partial