Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ "АКБ "Конкорд" предявило через суд зазначений позов до [PERSON], ПП "Анта", посилаючись на те, що на підставі договору №46/10-В від 30 серпня 2010 року про врахування векселів, укладеного з ТОВ "Тонус", банк є векселедержателем простого векселя серії АА №2010074 номінальною вартістю 9930000,00 грн., емітованого 18 листопада 2009 року ПП "Анта" строком платежу за пред'явленням, але не раніше 18 листопада 2013 року, виконання зобов'язань за яким забезпечено порукою [PERSON] за договором поруки №24/04 П, укладеним з ним ПАТ "АКБ "Конкорд" 24 квітня 2014 року на суму в 10000,00 грн., проте після пред'явлення векселя до сплати ні боржник, ні його поручитель зобов'язання не виконали, тому позивач просив суд стягнути на свою користь з ПП "Анта" на користь ПАТ "АКБ "Конкорд" 9920000,00 грн. та з ПП "Анта" і [PERSON] солідарно 10000,00 грн., а також покласти судові витрати на відповідачів. Представник позивача в судове засідання не прибула, у поданій через канцелярію суду заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі ПП "Анта", [PERSON] заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, свого представника до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Третя особа ТОВ "Тонус", будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, свого представника не направило, причин неявки суду не повідомило, що у відповідності зі ст. 36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без його участі. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що ПП "Анта" 18 листопада 2009 року емітувало простий вексель серії АА №2010074 за пред'явленням, але не раніше 18 листопада 2013 року, де векселедержателем визначене ТОВ "Фондова компанія "Дельта Груп" (а.с.7). Вказаний вексель переданий ПАТ "АКБ "Конкорд" за актом прийому-передачі від 30 серпня 2010 року на підставі договору №46/10-В про врахування векселів від 30 серпня 2010 року, укладеному ПАТ "АКБ "Конкорд" з ТОВ "Тонус", яке на час укладення договору був векселедержателем вказаного векселя (а.с.8-9, 10, 11). За умовами п.1 договору предметом договору є врахування простого векселю ПП "Анта" у пред'явника в сумі,що не перевищує 7388500,00 грн., згідно з Реєстром пред'явлених до врахування векселів (додаток №1, що є невід'ємною частиною цього договору) до настання строку платежу за векселем, а саме не пізніше 18 листопада 2014 року, в порядку і на умовах, передбачених договором. За формою і змістом вексель відповідає вимогам Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, запровадженого ратифікованою Законом України № 826-XIV від 06.07.99 Женевською Конвенцією від 07.06.1930, Законів України "Про цінні папери та фондовий ринок", "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні", "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про обіг векселів в Україні", Положенню про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженому постановою Правління НБУ №508 від 16.12.2002. Відповідно до ст. 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74). До простого векселя також застосовуються такі положення: положення, які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10). До простого векселя також застосовуються такі положення: положення щодо забезпечення авалем (статті 30 - 32); у випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя. Вексель серії АА № 2010074 передавався шляхом індосаменту, відтак, позивач є законним векселедержателем на підставі договору про врахування векселів від 30 серпня 2010 року. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 78 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем. Прості векселі зі строком платежу у визначений строк від пред'явлення повинні бути протягом строків, встановлених статтею 23, пред'явлені векселедавцю для відмітки. Перебіг строку починається від дати відмітки, підписаної векселедавцем на векселі. Відмова векселедавця зробити датовану відмітку повинна бути засвідчена протестом (стаття 25), дата якого є початком строку від пред'явлення. Статтею 38 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі визначено, що держатель переказного векселя зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи від пред'явлення повинен пред'явити вексель для платежу або в день, в який він підлягає оплаті, або в один із двох наступних робочих днів. Пред'явлення переказного векселя в розрахункову палату є рівнозначним пред'явленню для платежу. Відповідно до ст. 53 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі після закінчення строків, встановлених: для пред'явлення переказного векселя зі строком платежу за пред'явленням або у визначений строк від пред'явлення; для здійснення протесту у неакцепті або у неплатежі; для пред'явлення для платежу у разі застереження "обіг без витрат", держатель втрачає свої права регресу проти індосантів, проти трасанта і проти інших зобов'язаних осіб, за винятком акцептанта. У разі непред'явлення для акцепту протягом строку, обумовленого трасантом, держатель втрачає своє право регресу у неакцепті, а також у неплатежі, якщо тільки із змісту умови не випливає, що трасант лише мав на увазі звільнити себе від відповідальності за акцепт. Якщо застереження про строк для пред'явлення міститься в індосаменті, то тільки індосант може посилатися на нього. Разом з тим, за змістом ст. ст. 70, 78 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі нездійснення протесту у неплатежі не позбавляє позивача права у строки, передбачені вказаним Законом, звернутися до суду в порядку позовного провадження. Так, відповідно до абз. 1 ст. 70 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу. Такий строк застосовується як щодо позову векселедержателя, так і щодо позовних вимог, пред'явлених до акцептанта переказного векселя векселедавцем, індосантами, аналістами та іншими особами, до яких права за векселем перейшли внаслідок виконання ними вексельного зобов'язання. Законний векселедержатель не зобов'язаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векелем, вони вважаються наявними і дійсними. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Акт пред'явлення до сплати векселя ПП "Анта" складений та направлений рекомендованим поштовим відправленням 18 листопада 2014 року (а.с.16, 17), проте залишений без акцептування, а зобов'язання залишені без виконання. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобовязання відповідачем ПП "Анта" зі сплати боргу за простим векселем, були забезпечені порукою співвідповідача [PERSON] за договором № 24/04 П від 24 квітня 2014 року (а. с. 59), укладеного згідно ст.553 ЦК України, за умовами якого, співвідповідач зобовязався відповідати солідарно з ПП "Анта" за виконання зобов'язань за договором про врахування векселів №46/10-В від 30 серпня 2010 року з ТОВ "Тонус" в частині сплати векселедавцем у строк платежу врахованих векселів в сумі, що не перевищує їх номінальну вартість 9930000,00 грн., з обмеженням відповідальності поручителя перед кредитором сплатою суми в розмірі 10000,00 грн. (п.1.1, 2.1.2 договору поруки). Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Вимога про сплату грошового зобов'язання позивачем направлена співвідповідачу [PERSON], як поручителю, 15 грудня 2014 року (а.с.13), проте залишене без виконання. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідачів, що останніми не заперечувалось та не спростовано. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що відповідач ПП "Анта" в порушення ст.ст. 526, 530, ст.ст. 75-78 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі та ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання не сплатив борг за векселем у сумі 9930000,00 грн., а у співвідповідача [PERSON]. згідно ст.ст. 554, 555 ЦК України у виник солідарний обовязок з боржником сплатити позивачу суму в межах поруки у 10000,00 грн., тому на користь позивача підлягає стягненню з ПП "Анта" 9920000,00 грн. та солідарно з ПП "Анта" і [PERSON] - 10000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved