Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що 01.08.2007 між ним та [PERSON] (далі - Відповідач 1) було укладено кредитний договір К2НСGL00260481. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 81 250,00 доларів США на термін до 31.07.2037 р., а Відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 81 250,00 доларів США. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач-1 станом на 08.09.2015 має заборгованість - 64 702,69 доларів США, яка складається з наступного: 50 819,67 доларів США - заборгованість за кредитом; 11 092,28 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 790,74 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач зазначає, що в забезпечення виконання зобов'язання за Договором К2НСGL00260481 між ним та [PERSON] (далі - Відповідач 2) було укладено договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5 Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором К2НСGL00260481. Однак заборгованість не була погашена. У зв'язку з вищевикладеним просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 64 702,69 доларів США, що за курсом 22.11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.09.2015 складає 1 430 576.48 грн. та судовий збір. В процесі розгляду справи позивачем було подано уточнену позовну заяву яку мотивують тим, що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач-1 станом на 23.05.2017 має заборгованість - 43 971,80 доларів США, яка складається з наступного: 27 254,03 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 8 199,08 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 657,99 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 6 860,70 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з вищевикладеним просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 43 971,80 доларів США, що за курсом 26,34 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.05.2017 складає 1 158 217,21 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачів позов не визнав у повному обсязі, проти задоволення заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши експерта [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 01.08.2007 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір К2НСGL00260481. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 81 250,00 доларів США, з яких 70 000,00 доларів США на купівлю нерухомості на термін до 31.07.2037 р., а Відповідач - 1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Видача кредитних коштів у розмірі 70 000,00 доларів США була здійснена через касу Банку 28.08.2007 р., що не протирічить вимогам закону. Так, п. 3. Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 за № 768/8089 встановлено порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій у національній та іноземній валютах, регулює взаємовідносини банків з територіальними управліннями Національного банку (далі - територіальні управління), іншими банками та клієнтами з цих питань. До касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать: видача готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків за видатковими касовими документами через касу банку або із застосуванням платіжних карток з їх рахунків чи відповідного рахунку банку через його касу або банкомат. Відповідно до розділу III гл. 1 п. 1 Інструкції до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на видачу готівки. Заява на видачу готівки № від 12.07.2007 р. була оформлена відповідно до вимог Інструкції, містить обов'язкові реквізити, передбачені Інструкцією, а саме: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, Тому твердження Відповідача -1 про те, що Банком був порушений порядок видачі кредиту не знаходить свого підтвердження. За кредитним договором відповідно до статті 1054 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 192 ЦК України до грошових коштів віднесено грошову одиницю України гривню, та іноземну валюту. Відповідно до ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, у кредит можуть бути надані згідно Цивільного Кодексу України як грошові одиниці України гривні, так і іноземна валюта, що виступатиме предметом зобов'язання. Нормативно-правовим актом, що має силу Закону та установлює режим здійснення валютних операцій на території України є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 р. № 15-93 (далі - Декрет). Під валютними операціями згідно статті 1 Декрету розуміються, зокрема, операції пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Отже, Декрет виокремлює операції пов'язані з використанням валютних цінностей як засобу платежу та операції з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Статтею 5 Декрету встановлено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Згідно частини 4 статті 5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують відповідно до вказаної статті, зокрема, такі операції: в) надання та одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; г) використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Диспозиція норми підпункту "в" частини 4 статті 5 Декрету передбачає спеціальну умову, за якої валютна операція вимагатиме отримання індивідуальної ліцензії, а саме "якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі". Тому у випадку, коли в період дії режиму валютного регулювання діючим законодавством буде встановлено межі за термінами й сумами таких кредитів, лише після набрання чинності відповідним нормативно-правовим актом вказані операції вимагатимуть індивідуальної ліцензії. Відповідно до листа Національного банку України від 29.05.2001 р. N 28-313/2178 на сьогоднішній момент вимоги або які-небудь обмеження щодо граничного розміру сум і строків повернення кредитів в іноземній валюті, залучених або надаваних резидентами України, чинним законодавством не встановлене, тому здійснення резидентами операцій по одержанню або наданню кредитів в іноземній валюті не вимагає індивідуальної ліцензії Національного банку України. Вказаний лист не є нормативним актом, але на підставі нього належить встановити відповідні юридичні факти: про відсутність регулювання законодавством України меж здійснення кредитування в іноземній валюті за строками та за сумами. Відповідно до статті 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У разі наявності в Банку відповідної генеральної ліцензії або дозволу НБУ здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Таким чином, посилання Відповідача на неправомірну видачу Банком кредиту в іноземній - нічим не обгрунтовані. Кредитний договір наданий на купівлю нерухомості. Відповідачу надані кошти, наслідком чого стало придбання ним нерухомості. Отримавши кредитні кошти, боржник протягом тривалого часу сплачував чергові платежі по кредиту. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України договір є дійсним, тобто фактичне прийняття пропозиції укладання договору дією. Твердження боржника, що банк не виконав свою частину умов кредитного договору щодо видачі коштів не відповідають дійсності, адже в наявності наслідки видачі коштів - отримання матеріальних благ, що були предметом кредитування. Більш того Банком до позовної заяви надані копії меморіальних ордерів про видачу кредитних коштів. Також суду надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.2012 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що Відповідач отримав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором. Крім того, факт видачі готівки [PERSON] підтверджується Висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 23097/17-45 від 26.01.2018. Так, згідно висновку № 23097/17-45 від 26.01.2018 на запитання суду: 1. Чи підтверджується отримання позичальником (зокрема, в готівковій формі) грошових коштів на виконання умов кредитного договору від 01.08.2007 року № К2НСGL00260481, встановлено, що Заявою на видачу готівки №3 від 28.08.2007 р. документально підтверджується отримання [PERSON] грошових коштів з каси Філіалу «Розрахунковий центр» ЗАТ КБ ПриватБанку м.Київ в сумі 70 000,00 дол. США. Так як відсутнє документальне підтвердження операцій отримання [PERSON] готівкових грошових коштів у вигляді кредиту для оплати страхових платежів в загальній сумі 1 709,12 доларів США в касі Філіалу «Розрахунковий центр» ЗАТ КБ ПриватБанку м.Київ, то не видається за можливе підтвердити чи спростувати факт проведення таких операцій. 2. Чи підтверджується отримання позичальником (зокрема, в готівковій формі) грошових коштів на виконання умов кредитного договору від 01.08.2007 року № К2НСGL00260481 в іноземній валюті встановлено, що Заявою на видачу готівки №3 від 28.08.2007 р. документально підтверджується отримання [PERSON] грошових коштів згідно кредитного договору № К2НСGL00260481 від 01.08.2007 р. з каси Філіалу «Розрахунковий центр» ЗАТ КБ ПриватБанку м.Київ в сумі 70 000,00 дол.США. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач виконав в повному обсязі всі зобов'язання перед боржником, а саме: надав Відповідачу 1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Кредитним договором та в межах кредитного ліміту, а боржники в свою чергу зобов'язання, передбачені Кредитним договором в повному обсязі не виконали, відсотки за користування кредитом не сплатили, чим порушили договірні зобов'язання перед Позивачем, а також ст. ст. 526, 530, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved