Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У червні 2013 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовною заявою з урахуванням уточнення у січні 2016 року, у якій просили звернути стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок під номером [ADDRESS], на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ: 35326253, п/р 26507010332001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 312/0706/88-074 від 14.07.2006 року, яка станом на 22.05.2015 року складає 94 549,59 грн., а саме: за кредитом - 30160,48 грн., по відсотках - 14737,80 грн., пеня - 49 651,31 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Крім того, ТОВ "Кредитні ініціативи" просило суд стягнути з Відповідачів на їх користь витрати по сплаті судового збору в сумі 945,50 гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору Банк відступає Факторингу свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Разом із тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" укладено Договір Факторингу. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 14.07.2006 року № 312/0706/88-074, позичальником згідно якого є [PERSON]. 14 липня 2006 року акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 312/0706/88-074, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 16000,00 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 16000,00 доларів США. В свою чергу, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого, станом на 22.05.2015 року, має прострочену заборгованість за кредитом - 1458,52 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 30160,48 гривень, по відсотках - 712,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 14737,80 гривень. У зв'язку з систематичним порушенням Боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нарахована пеня - 2401,07 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 49 651,31 гривень. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 14 серпня 2006 року акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та фізична особа - громадянка України якою є - [PERSON], уклали Іпотечний договір №312/0706/88-074-Z-1, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку наступне майно, а саме: житловий будинок під номером [ADDRESS] Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 102868,50 грн. Оскільки боржник не бажає сплачувати заборгованість за кредитним договором, то позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою, та наполягав на задоволенні своїх вимог. [ADDRESS] року іпотекодавець [PERSON] померла. Згідно до матеріалів спадкової справи №33/2014, відкритої 11.10.2014 року до майна померлої [ADDRESS] року [PERSON] спадщину прийняли [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], Ідентифікаційний номер: [NUMBER] та [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер: [NUMBER]. Спадкоємець [PERSON] спадщину не прийняв (відомості відсутні у спадковій справі щодо її прийняття). В наданій до суду заяві, представник позивача просить суд розглянути справу без участі представника ТОВ "Кредитні ініціативи", зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не з'явилися, про день, місце і час розгляду справи повідомлені у встановленому порядку завчасно, оскільки копія позовної заяви та повістки в дане судове засідання були надіслані відповідачам за місцем їх проживання, здійснено оголошення у газеті, причини неявки суду невідомі. Ніяких доказів, які вказували б на поважні причини неявки, від відповідачів до суду не надходило. Письмових чи будь-яких інших повідомлень по даній справі і про відношення до позову від зазначених відповідачів до суду не надійшло. Однак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів та провести заочний розгляд справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судових засіданнях встановлено, що 14 липня 2006 року акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] уклали Кредитний договір № 312/0706/88-074, згідно умов якого останньому був наданий кредит в сумі 16000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та фізична особа - громадянка України [PERSON], уклали Іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передала Банку в іпотеку житловий будинок під номером [ADDRESS] Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 102868,50 грн. 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу. Разом із тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" укладено Договір Факторингу. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 14 липня 2006 року № 312/0706/88-074, позичальником згідно якого є [PERSON]. Боржник умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за кредитним договором не виконав в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору та додатку до нього - графіку погашення кредиту, так і вимоги чинного законодавства України. [ADDRESS] року іпотекодавець [PERSON] померла. Згідно до матеріалів спадкової справи №33/2014, розпочатої 11.10.2014 року до майна померлої [ADDRESS] року [PERSON] спадщину прийняли [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер: [NUMBER] та [PERSON], зареєстрована за адресою:[ADDRESS] ідентифікаційний номер: [NUMBER]. Спадкоємець [PERSON] спадщину не прийняв(відомості відсутні у спадковій справі щодо її прийняття). Згідно до запиту Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.12.2015 року єдиним власником предмету іпотеки залишається до цього часу померла [PERSON]. Таким чином до цього часу спадкоємці не зареєстрували за собою право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у п.п. 12.3, 12.3.1 та 12.3.2 Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. Таким чином, зважаючи на невиконання боржником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею, за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ «Про іпотеку». Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Діюче законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно частин 1 та 2 статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, за змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях 12, 33 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання. Отже, аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. А згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». Вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, на умовах, визначених іпотечним договором №312/0706/88-074-Z-1 від 14 липня 2006 року; шляхом проведення прилюдних торгів; початкова ціна предмета іпотеки встановлюється не нижче 102868 грн. 50 коп. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 945грн. 50 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved