Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 травня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. 00 коп. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В заяві про укладення кредитного договору від 19 травня 2011 року [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ними договір. У позовній заяві позивач вказує, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. 23 лютого 2014 року [PERSON] помер та за життя належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на день його смерті виникла заборгованість в сумі 6323 грн. 39 коп. 25 вересня 2014 року позивачу стало відомо про те, що спадкоємцями померлого [PERSON] являються відповідачі. У зв'язку з наведеним, уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6323 грн. 39 коп. та судові витрати в сумі 1218 грн. 00 коп. у розмірі, який відповідає частці у спадщині кожного з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без представника позивача, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до\~ ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст. 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України регламентовано права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. В судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір у формі заяви, складовими та невід'ємними частинами якої є "Умови та правила надання банківських послуг", "Тарифи Банку", згідно яких [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] зобов'язався повертати кредит щомісячно до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Разом з цим, [PERSON] був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7-13). За пунктами 3.2. та 3.3. умов кредитування вказаного договору, позичальник надав банку згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно пункту 6.5. умов кредитування вказаного кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до умов п. 8.6. кредитування у разі порушення позичальником платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань загальний борг за кредитним договором станом на 23.02.2014 року склав 6323 грн. 39 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6). [PERSON] помер 23 лютого 2014 рокув смт Вільшанка Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №180364, виданого 24 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.15). Зібрані у справі докази свідчать, що 01 липня 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк", в межах шестимісячного строку передбаченого ч.2 ст.1281 ЦК України, направив до Вільшанської державної нотаріальної контори Кіровоградської області письмову претензію кредитора (а.с.1 6). Згідно повідомлення нотаріальної контори за №515/02-14 від 18 вересня 2014 року, яке надійшло на адресу банку 25 вересня 2014 року, 18 вересня 2014 року спадкоємцям боржника видані свідоцтва про право на спадщину: дружині [PERSON] на ? частку; матері [PERSON] на ? частку (а.с.20). Згідно повідомлення нотаріальної контори за №553/02-14 від 29 вересня 2014 року, яке надійшло на адресу банку 06 жовтня 2014 року, 29 вересня 2014 року спадкоємцю боржника сину спадкодавця, [PERSON], видано свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку (а.с.21). 02 жовтня 2014 року позивачем направлено відповідачам, як спадкоємцям померлого боржника, листи-претензії щодо погашення заборгованості за кредитним договором, яка у добровільному порядку не сплачена. За наведених обставин суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимоги ст.1281 ЦК України, яка регламентує строки пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, які у цьому випадку обраховуються не з часу виникнення заборгованості, а з дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи за №43/2014 від 08 квітня 2014 року, заведеної Вільшанською державною нотаріальною конторою, та повідомлень державного нотаріуса Вільшанської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], який помер 23 лютого 2014 року, відповідачам було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 67-119). Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за №№716, 718, виданих 18 вересня 2014 року спадкоємцями майна [PERSON], який помер 23 лютого 2014 року, є: його дружина, [PERSON], на 1/4 частку та його мати, [PERSON], на 1/2 частку. Крім цього, згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №771, виданого 29 вересня 2014 року спадкоємцем майна [PERSON], який помер 23 лютого 2014 року, є його син [PERSON], на 1/4 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видані свідоцтва, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 3524355100:02:000:2338, площею 6,2281 га., яка розташована на території Вільшанської селищної ради Кіровоградської області. Вартість зазначеного спадкового майна становить 131152 грн. 13 коп.. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачами, які прийняли спадщину, добровільно не виконано вимоги банку щодо погашення заборгованості за договором у розмірі 6323 грн. 39 коп., тому обовязком відповідачів є задоволення вимог позивача щодо повернення заборгованості по кредиту, яка залишилась після смерті [PERSON] в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Крім того, визначаючи розмір заборгованості за кожним з відповідачів, суд враховує розмір частки кожного у спадщині, прийнятої після смерті спадкодавця [PERSON]. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 1580 грн. 85 коп., з [PERSON] в сумі 3161 грн. 69 коп. та з [PERSON] в сумі 1580 грн. 85 коп.. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий\~збір\~в розмірі 1218 грн., що підлягає відшкодуванню. У звязку з наведеним з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн., сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду, виходячи з розміру, встановленого п.1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved