Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказувала, що на примусовому виконанні у Новомиколаївському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчих листів № 314/921/15-ц, виданих Вільнянським районним судом Запорізької області, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 22 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття; щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів боржника, починаючи з 22 травня 2015 року, і до досягнення дитини трирічного віку. З дня відкриття виконавчого провадження відповідач сплачує аліменти у меншому розмірі, а ніж встановлено вищевказаним рішенням суду, та має заборгованість у розмірі 62840 гривень 71 копійку. Відповідач не виконує батьківського обов`язку з утримання сина, матеріальної допомоги не надає. На неодноразові прохання допомогти сину, він не реагує. В позові позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню), за прострочення сплати аліментів, у розмірі 19327 гривень 52 копійки. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, в якому вказав, що від сплати аліментів він не ухилявся, по мірі можливості аліменти сплачувались помісячно в певній сумі. Розрахунки по заборгованості і виплаті аліментів вважає необ`єктивними і не вірно нарахованими, тому, що в розрахунках по заборгованості вказана сума, яка взята від середнього заробітку по регіону, але він був офіційно працевлаштований: в період з серпня по листопад 2015 року; в період з лютого по травень 2016 року; в період з червня 2018 року по теперішній час. Тому відповідач вважає, що позовна заява про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є необ`єктивною і невірно розрахованою. В зв`язку з наведеним позивач позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що державним виконавцем 07 вересня 2018 року їй було надано розрахунок заборгованості. Пеня повинна була нарахована лише у цілковитій відповідності даному розрахунку, що й було нею зроблено. При цьому відповідач не надав суду свого розрахунку щодо нарахування пені, а також розміру його заборгованості на час подачі нею позовної заяви. Так, відповідач надає розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів від 15 квітня 2019 року, до якого ввійшли платежі зі сплати аліментів за час, коли нею було подано позовну заяву, та відкрито провадження по справі, тобто з платежами з вересня 2018 року по квітень 2019 року, за рахунок чого загальна сума заборгованості є меншою, та становить 51378 гривень 17 копійок. Але, за період з вересня 2018 року по теперішній час нею не збільшувалися позовні вимоги, а тому, вважає, що дана справа повинна розглядатися на підставі наданих нею раніше документів, в тому числі і розрахунку заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що наявний в позовній заяві розрахунок пені повністю відповідає вимогам чинного законодавства, нею було враховано періодичні платежі зі сплати аліментів [PERSON] , натомість відповідач не пред`явив іншого розрахунку заборгованості, в якому сума заборгованості за аліментами була б іншою, а тому вважає, що її позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідач правом на подання суду заперечень не скористався. Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Новомиколаївському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчих листів № 314/921/15-ц, виданих Вільнянським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 22 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів боржника, починаючи з 22 травня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно розрахунку заборгованості від 03 вересня 2018 року, складеного начальником Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, станом на 01 вересня 2018 року, [PERSON] , за період з 22 травня 2015 року по 01 грудня 2018 року, має заборгованість з виплати аліментів, у сумі 62840 гривень 71 копійку. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (до 08 липня 2017 року), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів, за кожен день прострочення. Ч. 1 ст. 196 СК України, в редакції яка діє з 08 липня 2017 року, встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів, враховується сума несплачених аліментів та кількість днів. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць, помножена на 1 % пені, помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказане відповідає правовому висновку, зазначеному у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року № 6-300цс16. На підставі вищевказаного суд дійшов до висновку, що вказаний у позовній заяві розрахунок заборгованості пені, в сумі 19327 гривень 52 копійки, є повністю обґрунтованим, та складеним відповідно до вищевказаних норм. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається, зокрема, на невірний, на його думку, розрахунок його заборгованості зі сплати аліментів. При вирішенні вказаного питання суд виходив із наступного. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. При цьому, згідно положень ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Отже, аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що право визначати заборгованість по аліментам надано державному виконавцю, і лише у разі незгоди з розміром заборгованості, обчисленим останнім, сторони виконавчого провадження в праві оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" та на підставі Закону України "Про виконавче провадження". У встановленому ЦПК України порядку відповідач розмір заборгованості зі сплати аліментів не оскаржив. Суд зазначає, що даний спір виник між сторонами з приводу стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів, а не з приводу обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів, а тому зазначені у відзиві підстави, які, на думку відповідача, слугують у відмові у задоволенні позовних вимог, є необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому, у порядку ст. 141 ЦПК України, суму судового збору суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved