Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

07 лютого 2018 року [PERSON] звернулася із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» про стягнення суму страхової виплати в розмірі 110 921,16 гривень, з яких: 88 479,13 грн. - страхова виплата, витрати пов`язанні зі зміною індексу інфляції в сумі 15 962,21 гривень, 3 23,91 - три процента річних за порушення грошових зобов`язань, 3 23,91 гривень - пені за прострочення виконання зобов`язань. Які мотивує тим, що між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «СК «Планета страхування», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «СК «Планета страхування» був укладений договір добровільного страхування життя № 0170/0406-3 від 17 квітня 2006 року. Додатковою угодою від 17 травня 2010 року до Договору було внесено зміни. Термін дії Договору закінчився 17 квітня 2016 року, відповідачем не пізніше 04 листопада 2016 року мав виплатити позивачу гарантовану страхову суму у розмірі 3441,00 дол. США. 02 серпня 2017 року відповідачем було перераховано на рахунок позивача частину страхової виплати у розмір 324 грн. 13 коп., інших виплат відповідачем не було здійснено. 10 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Вимоги ч.1 ст. 16 цього Закону встановлюють, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 17 квітня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ "Страхова компанія "Планета страхування" було укладено Договір добровільного страхування життя № 0170/0406-3 на умовах визначених в «Правилах добровільного страхування життя», затверджених головою правління ЗАТ "СК "Планета Страхування". Термін дії договору становить 30 років. Відповідно до п. 1.1 договору страховик при настанні страхового випадку бере на себе зобов`язання виплатити страхову суму страхувальнику чи іншим особам, що визначені страхувальником, або на користь якого/яких укладений договір страхування, а страхувальник зобов`язався сплачувати страхові платежі (внески, премії) у встановлені відповідачем терміни та виконувати інші умови договору. Пунктом 7.1 договору встановлено нетто-тариф (вказаний у долях від страхової суми) - 0,0196 та страхову суму - 35648 доларів США. Загальний страховий платіж складає 1000,00 доларів США (п. 7.2 Договору). 14 квітня 2010 року сторони уклали Додаткову угоду до договору за якою внесено зміни, а саме: «У пункт 7.1 внести такі зміни: Гарантована страхова сума складає - 3441,00 дол. США. Нетто-тариф (вказаний у долях від страхової суми) складає - 0,791400. Пункт 7.2. даного договору страхування викласти у такій редакції: Загальний страховий платіж складається із страхового платежу за випадками, що вказані у пунктах 6.1. розрахованого на підставі нетто-тарифів, визначених згідно «Правил страхування» для Застрахованої особи, та складає за цією угодою - 2723,00 дол. США - сплаченого одноразово. 2. У розділі 12 Термін дії договору. Змінено: пункт 12.2 Строком дії договору страхування є 10 (десять) років.» Пунктом 6 Договору добровільного страхування життя № 0419/1006-3 визначено перелік страхових випадків, зокрема: дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту. Відповідно до п. 10.1 договору виплата страхових сум проводяться страховиком на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступників або третіх осіб, що визначені умовами страхування), яка надається протягом трьох днів з дня настання страхового випадку. До заяви додаються у разі дожиття застрахованої особи до закінчення погодженого терміну дії страхового захисту: поліс страхування та документ, що засвідчує особу одержувача виплати. 05 серпня 2016 року позивач подав відповідачу заяву про здійснення страхової виплати, також повторно позивачем 05 серпня 2016 року подано відповідачу заяву про здійснення страхової виплати. 13 жовтня 2016 року складено представником страховика в особі Голови правління ПрАТ «СК «Планета Страхування» та [PERSON] , про виплату страхової виплати в розмірі27 503,91 гривень. Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рахунок позивача було перераховано 324,13 гривень. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1,2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить про стягнення з відповідача страхову суму у розмірі 3441,00 долар США, що еквівалентно 88 803,26 грн. А відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхової виплати за Договором добровільного страхування життя № 0170/0406-3 від 17 квітня 2006 року у розмірі 88 803,26 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що в разі, якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України «Про страхування» однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. У договорі добровільного страхування життя від 17 квітня 2006 року № 0170/0406-3 не визначено відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. Законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України). Розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи. Як убачається із розрахунку, правильність якого перевірена судом, індекс інфляції за весь час прострочення складає 15 962,21 грн., три проценти річних за порушення грошового зобов`язання - 3 239,91 грн., та пеня за прострочення виконання зобов`язання - 3 239,91 грн. Таким чином, розглядаючи заяву в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому їх дослідженні, приймаючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., від сплати якого був звільнений позивач при поданні до суду даного позову. Враховуючи наведене та

Outcome: approved