Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 22.04.2008 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку". Відповідач свої зобовязання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 15.01.2018 року заборгованість перед позивачем становить 28265,12 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач, будучи визнаним судом недієздатним, до суду не з'явився, його опікун та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши відзив на позовну заяву, в якій повністю заперечили проти стягнення боргу, оскільк, по-перше, в матеріалах справи міститься заява іншої особи, а саме [PERSON], що свідчить про відсутність доказів того, що [PERSON] оформляв та підписував заяву від 22.04.2008 року, по-друге, в поданому позивачем розрахунку щодо витрат коштів, містяться суми, які згідно банківської виписки рахуються за призначенням "Покупка товару", "Страховий платіж по договору", "Страхування кредитного ліміту", які не використовувались та не погоджувались [PERSON], що відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів" внесення змін до умов договору про споживчий кредит в односторонньому порядку є нікчемною. Крім того, 15.04.2016 року [PERSON] було внесено на депозитний рахунок банку 7779,32 грн., яка повністю погашала наявну на той час заборгованість, після чого повторно було внесено зазначену суму станом на 22.04.2016 року, а в період з 08.09.2016 року по 24.04.2017 року ще 1600,00 грн. В результаті проведених операцій, станом на 15.01.2018 року мало залишатись позитивне сальдо в розмірі 4397,12 грн. Також, з урахуванням поданого розрахунку заборгованості, вбачається, що нарахування сумарно відсотків, пені, як у відсотковому, так і фіксованій сумі ди загальної суми боргу, на яку знову нараховані пеня та відсотки, що свідчать про одночасне застосування позивачем подвійної відповідальності, що суперачать ст.61 Конституції України,у зв'язку з чим просили відмовити у позові повністю за безпідставністю Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановлений законом. В частині першій статті 207 ЦК України, вказано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис у договорі це дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, що підпадає під поняття «правочин» (ч. ст. 202 ЦК України), і стверджує про волевиявлення сторони. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Договір складається із анкети - заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. В матеріалах справи відсутні докази наявності кредитних правовідносин між ПАТ "КБ" Приватбанк" та [PERSON], оскільки жодного письмового доказу отримання 13 000,00 грн. не надано, в звязку з чим не можливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також факт укладення кредитного договору, що є свідченням того, що позивач недовів обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог. Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки на них відсутній підпис відповідача, . На підставі ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідач через свого представника подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив про наявність в матеріалах справи заяву від 19.05.2008 року на отримання універсальної картки з кредитним лімітом у сумі 800 грн. з 3% базовою процентною ставкою на місяць оформленою [PERSON]. Даний відзив був одержаний позивачем 22 березня 2018 року, однак усунути недоліки даного позову банк не намагався, будь-яких клопотань з цього приводу суду не направляв. Оцінюючи сукупність наданих стороною позивача доказів в справі суд виходить з недоведеності своїх вимог в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову відмовляє за безпідставністю.

Outcome: dismissed