Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська боргова компанія" заборгованість за кредитним договором в розмірі 15017,68 грн. та судові витрати. Свій позов аргументував тим, що 30.08.2013 між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір за № 023-Н/11/71/ФО . Відповідач у встановлений кредитним договором строк, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим порушив умови кредитного договору і має кредитну заборгованість, яка станом на 27.01.2014 становить 15017,68 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно заяви визнала позов повністю. Суд вважає, що оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений матеріалами справи, визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ст.ст. 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Проценти за кредитним договором установлюються відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Як вбачається з ч. 2 ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення права грошової вимоги допускається, якщо це передбачено договором факторингу. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як зазначено у абзаці 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні згідно матеріалів справи встановлено, що за кредитним договором №023-Н/11/71-ФО від 05.10.2011, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та відповідачем [PERSON], останній шляхом відкриття поточного рахунку [NUMBER] банк надав кредитні кошти в сумі 11 000 грн. на поточні потреби, без обмеження цільового використання кредитним коштів. Розмір процентів за користування кредитом складає 25 % річних. Належне виконання позичальником за кредитним договором забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), яка передбачена цим договором і всім належним позичальнику майном, майновими правами та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку . встановленому законодавством України (а.с. 5-9). Згідно договору факторингу №30/08-13 від 30.08.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АНСУ", останньому було відступлено право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до договору факторингу ТОВ "АНСУ" набуло права вимоги кредитора до [PERSON] (а.с. 14-18). Згідно договору відступлення права вимоги №3А від 30.08.2013, укладеного між ТОВ "АНСУ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська боргова компанія", за яким остання набула права вимоги кредитора за вищевказаним кредитним договором до [PERSON] (а.с.19-26). Відповідно до довідки про наявність заборгованості, станом на 27.01.2014 відповідач [PERSON] заборгувала перед позивачем за кредитним договором №023-Н/11/ 71 ФО від 05.10.2011 грошові кошти в с умі 15017,68 грн.( а.с.11) . Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. З урахуванням задоволення позову, згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача слід тягнути судові витрати на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 530, 551, 610, 612, 1054, 1056-1, 1077, 1083 ЦК України,

Outcome: approved