Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

В липні 2015 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного між ними 15.05.2013 року, договір б/н, за яким відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Однак відповідач вказаних умов договору не виконав у зв'язку із чим станом на 31.03.2015 року заборгував позивачу суму в розмірі 12741,94 гривень та до теперішнього часу борг не сплачує. Представник позивача просить суд, стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1741,94 гривень на користь позивача разом із судовими витратами в розмірі 243,60 гривні. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явився, надала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився за невідомими суду причинами, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Оскільки сторони до судового засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, а також враховуючи думку представника позивача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. 15.05.2013 року за заявою [PERSON] в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15.05.2013 року вбачається, що у відповідача станом на 31.03.2015 року мається перед банком борг на загальну суму 12741,94 гривень, який складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4984,74 гривні, заборгованість по процентам за користування кредитом 5624,25 гривень, заборгованість за пенею та комісією 1050,00 гривень, штраф фіксований 500,00 гривень, штраф процентна складова 582,95 гривень. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст.\~549, ч.3 ст.\~551 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання кредиту при порушення позичальником строків платежу, передбаченого вказаним договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень плюс 5 % від суми позову. Таким чином судом встановлено факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ "КБ "Приватбанк" за невиконане зобов'язання по кредитному договору від 19.10.2010 року. На підставі переліченого з [PERSON] підлягає стягненню на користь банку сума заборгованості за кредитом, за відсотками, комісіями, та штраф (процентна складова), які передбачені кредитним договором від 15.05.2013 року. Однак суд вважає необхідним відмовити ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" у його вимогах до відповідача щодо стягнення фіксованої суми штрафу за порушення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, оскільки визначення фіксованого штрафу (неустойки), що закріплена у кредитному договорі від 15.05.2013 року, не відповідає поняттю неустойки, передбаченому в цивільному законодавстві України, тобто неустойкою не може бути фіксована сума штрафу. Також суд зазначає, що згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного з [PERSON] підлягає стягненню на користь банку сума заборгованості за кредитом в розмірі 12241,94 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривні. На підставі ст. ст.526,530,549,551,610,1054 ЦКУ Країни,

Outcome: partial