Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 червня 2020 року між ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" та ТОВ "Джоін АП!" укладено генеральний договір добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном № 20.015017.1801-481, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з матеріальними (фінансовими) збитками, яких зазнала застрахована особа внаслідок неможливості здійснення оплаченої подорожі за кордон, виникнення непередбачених фінансових втрат під час подорожі (в тому числі зміни строків перебування за кордоном) з причин, що не залежали від волі застрахованої особи, та які зазначені у договорі страхування. 01 жовтня 2020 року ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" видало свідоцтво про страхування № D206282312, яке підтверджує факт страхування ризику - настання раптової, непередбаченої події, що призвела до понесення застрахованими особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] матеріальних (фінансових) збитків внаслідок неможливості здійснення подорожі (поїздки) за кордон з причини розладу здоров`я застрахованої особи, строк якого становить більше 10 календарних днів включно, та який суттєво та принципово перешкоджає здійсненню подорожі, а саме: вимагає стаціонарного лікування та/або дотримання карантинного режиму, та/або дотримання постільного режиму на дату початку запланованої поїздки та/або 3 календарних днів після дати початку запланованої поїздки. Як стверджувала позивач, 24 жовтня 2020 року вона та члени її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повинні були відлетіти у туристичну подорож в Арабську Республіку Єгипет, яка мала тривати до 31 жовтня 2020 року. Вартість подорожі склала 88049,88 грн, яка була повністю сплачена позивачем. Однак 24 жовтня 2020 року [PERSON] захворів на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, унаслідок чого [PERSON] та члени її сім`ї не змогли відбути у туристичну подорож в Арабську Республіку Єгипет для відпочинку. Вважаючи наведений випадок страховим, позивач 01 грудня 2020 року звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування. 05 квітня 2021 року ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у сумі 37209,82 грн, про що було складено страховий акт № 04/21-461 НПЗК Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання взяте на себе генеральним договором добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20 червня 2020 року № 20.015017.1801-481, не сплативши страхувальнику страхове відшкодування у сумі 37209,82 грн. З цих підстав [PERSON] просила суд стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування у сумі 37209,82 грн, штраф за прострочення страховиком виплати страхового відшкодування у сумі 461,40 грн, втрати від інфляції у сумі 822,32 грн, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 379,23 грн. Також позивач просила суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності його довірителя. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяву про розгляд справи за відсутності його представника до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Судом з`ясовано, що [PERSON] (турист) та ТОВ "Джоін АП!" (туроператор) уклали договір про надання туристичних послуг, за умовами якого туроператор зобов`язався надати позивачеві послуги з організації та оформлення туристичного туру в Арабську Республіку Єгипет з 24 жовтня 2020 року до 31 жовтня 2020 року, готель - Sharks Bay 5*; особи, що слідують з замовником: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач же взяла на себе обов`язок прийняти надані послуги та оплатити їх вартість у сумі 88049,88 грн в обумовлений договором строк. [PERSON] належним чином виконала взяті на себе за договором зобов`язання, оплативши вартість туристичних послуг у сумі 88049,88 грн. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України "Про страхування"). Абз. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 20 червня 2020 між ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" та ТОВ "Джоін АП!" укладено генеральний договір добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном № 20.015017.1801-481, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з матеріальними (фінансовими) збитками, яких зазнала застрахована особа внаслідок неможливості здійснення оплаченої подорожі за кордон, виникнення непередбачених фінансових втрат під час подорожі (в тому числі зміни строків перебування за кордоном) з причин, що не залежали від волі застрахованої особи, та які зазначені у договорі страхування. Укладення договору страхування по відношенню до кожної застрахованої особи підтверджується свідоцтвом про страхування (п. 1.4 генерального договору). 01 жовтня 2020 року ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" видало свідоцтво про страхування № D206282312, яке підтверджує факт страхування ризику - настання раптової, непередбаченої події, що призвела до понесення застрахованими особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] матеріальних (фінансових) збитків внаслідок неможливості здійснення подорожі (поїздки) за кордон з причини розладу здоров`я застрахованої особи, строк якого становить більше 10 календарних днів включно, та який суттєво та принципово перешкоджає здійсненню подорожі, а саме: вимагає стаціонарного лікування та/або дотримання карантинного режиму, та/або дотримання постільного режиму на дату початку запланованої поїздки та/або 3 календарних днів після дати початку запланованої поїздки (пп. 3.1.1 п. 3.1 договору). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. 24 жовтня 2020 року у застрахованої особи [PERSON] було діагностовано гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2 (а. с. 23-24). У зв`язку з захворюванням [PERSON] члени його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] змушені були знаходиться на самоізоляції, оскільки мали контакт з хворим на COVID-19 (а. с. 25-26). Зважаючи на те, що захворювання [PERSON] та перебування на самоізоляції членів його сім`ї унеможливили здійснення їх туристичної подорожі в Арабську Республіку Єгипет, ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" складено страховий акт № 04/21-461 НПЗК та прийнято рішення про виплату застрахованій особі [PERSON] страхового відшкодування у сумі 37209,82 грн (а. с. 6-7). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20 червня 2020 року № 20.015017.1801-481 страховик зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Однак ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" належним чином не виконало взяте на себе за генеральним договором добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20 червня 2020 року № 20.015017.1801-481 зобов`язання щодо своєчасної виплати [PERSON] страхового відшкодування. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Штрафом є неустойка. П. 7.9 генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20 червня 2020 року № 20.015017.1801-481 передбачено, що страховик несе матеріальну відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати застрахованому пені у розмірі 0,01 % від розміру належної страхової виплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу. Ураховуючи те, що за умовами генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20 червня 2020 року № 20.015017.1801-481 страховик повинен був здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, а рішення про виплату страхового відшкодування прийнято страховиком 05 квітня 2021 року, відповідач повинен був сплатити позивачеві страхове відшкодування не пізніше 23 квітня 2021 року. Отже, нарахування пені слід здійснювати з 24 квітня 2021 року. Пеня, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 390,70 грн (37209,82 грн х 0,01 х 105 днів (з 24 квітня 2021 року до 06 серпня 2021 року) = 390,70 грн). За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, стягненню ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" на користь [PERSON] підлягає страхове відшкодування у сумі 37209,82 грн та пеня за прострочення його виплати у сумі 390,70 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає норма ч. 2 ст. 625 ЦК України. Втрати позивача від інфляції становлять 822,32 грн, а три проценти річних за прострочення виконання ТДВ "Ю.ЕС.АЙ" зобов`язання зі сплати страхового відшкодування - 379,23 грн. Ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги від 03 січня 2020 року № 01-2020/7, укладений між [PERSON] та адвокатом Гриценко С.В., з додатковою угодою від 26 жовтня 2020 року № 2. Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial