Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить: - визнати розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області та свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], частково недійсними - в частині відносно осіб [PERSON] та [PERSON]; - визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]; - зняти з реєстрації у квартирі [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з втратою права користування житловим приміщенням. Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (змінена назва Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, а. с. 55) проти позову заперечило, посилаючись на те, що приватизація квартири [ADDRESS], було здійснена без порушень статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", з урахуванням рішення від 10.06.2010 р. № 15-рп/2010 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про безоплатну приватизацію житла). [PERSON] особисто та через представника, [PERSON] - через представника проти позову заперечили, посилаючись на те, що приватизація квартири [ADDRESS], була здійснена без порушень законодавства України, підстави для визнання недійсним розпорядження, на підставі якого її було проведено, відсутні. Управління державної міграційної служби України в Житомирській області позиції щодо позову в частині вимог про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності на житло частково недійсними, визнання права власності, не повідомило, а щодо позову в частині вимоги про зняття з реєстраційного обліку - зазначило, що ця вимога є похідною та залежить від вирішення позовних вимог щодо позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 02.12.2006 р. Виконавчим комітетом Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 11, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.08.2012 р. у справі № 0603/3767/12, яке набрало законної сили (а. с. 11). 16.01.2008 р. [PERSON], будучи наймачем квартири [ADDRESS], звернулась з заявою на ім'я керівника органу приватизації (Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області), у якій просила оформити передачу в приватну спільну власність квартиру, яку займає разом з членами сім'ї на умовах найму. При оформленні квартири у спільну власність просила передбачити розподіл долі власності між членами сім'ї у такому співвідношенні: у рівних долях (а. с. 16). З довідки № 2 від 16.01.2008 р. про склад сім'ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані нею приміщення, а також з розрахунку площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується, вбачається, що членом сім'ї наймача квартири [ADDRESS] є [PERSON], квартира має загальну площу 35,8 м кв. (а. с. 17, 18). Розпорядженням Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 04.02.2008 р. № 19309 прохання [PERSON] (заяву від 16.01.2008 р.) про передачу квартири [ADDRESS] задоволено та передано квартиру в приватну спільну власність (а. с. 19). Таким чином, внаслідок приватизації квартира [ADDRESS] загальною площею 35,8 м кв. перейшла у спільну власність [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (син [PERSON]) є власниками (на праві спільної власності) квартири [ADDRESS], загальною площею 32,8 м кв., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.11.2008 р., з якого вбачається, що воно було видано Управлінням житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області на підставі розпорядження від 20.10.2008 р. № 19607 (а. с. 8). Зі змісту розпорядження Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 20.10.2008 р. № 19607 випливає, що воно було прийнято на підставі заяви наймача квартири [ADDRESS] - [PERSON] (а. с. 23). Зі змісту заяви [PERSON], наймача квартири [ADDRESS], на ім'я керівника органу приватизації (Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області) від 02.10.2008 р. вбачається, що він (наймач [PERSON]) просить оформити передачу у приватну спільну власність квартиру, яку займає разом з членами сім'ї на умовах найму. При оформленні квартиру у спільну власність просить передбачити розподіл долі власності між членами сім'ї у слідуючому співвідношенні: у рівних долях. Заява, окрім підпису [PERSON], містить підпис [PERSON] (а. с. 20). Обставини, наведені у попередніх трьох абзацах, встановлені також рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2013 р. у справі № 0603/1735/13-ц, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області, тобто набрало законної сили (а. с. 13 - 15, 12). Таким чином, внаслідок приватизації квартира [ADDRESS] загальною площею 32,8 м кв. перейшла у спільну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.08.2012 р. у справі № 0603/3767/12, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 11). Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (тут і надалі - у редакції, яка була чинною на момент приватизації квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]) приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно з пунктом 1 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Пунктом 3 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. У рішенні від 10.06.2010 р. № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про безоплатну приватизацію житла) Конституційний Суду України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; - весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Суд, враховуючи встановлені вище обставини та положення Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", з урахуванням рішення від 10.06.2010 р. № 15-рп/2010 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про безоплатну приватизацію житла), вважає, що при здійсненні приватизації квартири [ADDRESS], порушень відповідних норм зазначеного закону допущено не було. Так, [PERSON] та [PERSON] мали право приватизувати безоплатно квартиру загальною площею 52 м кв. (21 + 21 + 10), що також підтверджується розрахунком площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується (а. с. 18). Фактично вони приватизували квартиру загальною площею 35,8 м кв. ([ADDRESS]), тобто не використали повністю свої житлові чеки для приватизації житла у державному житловому фонд, а відтак після цього мали право використати залишок житлових чеків у розмірі 2,92 грн. (по 1,46 грн. кожен) (а. с. 18), що у переводі на м кв. становить 16,2 м кв. (по 8,1 м кв. кожен) для приватизації іншої квартири (будинку), при цьому така приватизація для них не буде повторною. Таким чином, здійснення [PERSON] та [PERSON] приватизації квартири [ADDRESS] не позбавляло їх права брати участь у безоплатній приватизації іншої квартири (будинку) у межах залишку житлових чеків, тобто у розмірі 2,92 грн. (по 1,46 грн. кожен), що у переводі на м кв. становить 16,2 м кв. (по 8,1 м кв. кожен), а за межами залишку житлових чеків - з доплатою або у разі наявності пільги - безкоштовно. Це право було ними реалізовано шляхом приватизації разом з [PERSON] квартири [ADDRESS]. Посилання [PERSON] у позовній заяві на те, що у вересні 2008 р. [PERSON] попросила його зареєструвати її та її неповнолітнього сина [PERSON] на його житловій площі, мотивуючи це тим, що в неї є неприватизована однокімнатна квартира, приватизувати яку вона не може через тимчасові негаразди з документами, і запропонувала йому приватизувати його квартиру на трьох осіб, пояснивши, що у подальшому включить його в приватизацію її квартири, не підтверджені доказами, [PERSON] проти цього заперечила. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що приватизація квартири [ADDRESS], була здійснена за заявою [PERSON] з дотриманням статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", з урахуванням рішення від 10.06.2010 р. № 15-рп/2010 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про безоплатну приватизацію житла), тобто розпорядження Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 20.10.2008 р. № 19607, яке оспорюється, є законним, а відтак у задоволенні позову в частині вимоги про визнання цього розпорядження недійсним необхідно відмовити. Інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання розпорядження Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 20.10.2008 р. № 19607 недійсним, у задоволенні якої відмовлено, а тому у задоволенні цих вимог також необхідно відмовити.

Outcome: dismissed