Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, за змістом якої просить винести рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] (далі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (далі за текстом - відповідач 2), [PERSON] (далі за текстом - відповідач 3) та [PERSON] (далі за текстом - відповідач 4), оскільки останні не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами та договорами поруки. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що відповідачі припинили виконувати взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту. Зокрема, представник позивача просить суд винести рішення про стягнення: з відповідача 1 - заборгованості за кредитним договором 1 в розмірі 853 564,62 гривні та 3 115 510,91 гривень пені; заборгованість за кредитним договором 2 в розмірі 1 278 661,19 гривня та 4 667 113,27 гривень пені; з відповідача 2, 3 - заборгованості за кредитним договором 1, договорами поруки 1, 2, в розмірі 853 564,62 гривні та 3 115 510,91 гривень пені; з відповідача 4 - заборгованості за кредитним договором 2 та договором поруки 3 в розмірі 1 278 661,19 гривня та 4 667 113,27 гривень пені. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідачів 1, 4 позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, застосувавши при цьому строк позовної давності до правовідносин, що склались між його довірителями та позивачем. Причини неявки в судове засідання відповідачів 2, 3 суду не відомі, хоча останні завчасно та належним чином були повідомлені про час та дату слухання справи та жодних клопотань про слухання справи у свою відсутність до суду не спрямували. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. 15 серпня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та відповідачем 1 укладено кредитний договір № CM/SME-010/021/2007 (кредитний договір 1) (а.с.17-24), відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 76 302,00 доларів США зі строком повернення до 15 серпня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 перед позивачем за даним кредитним договором між відповідачем 2 та позивачем 15 серпня 2007 року укладено договір поруки № SR-CM/SME-010/013/2007 (договір поруки 1) (а.с.27-28). Також, в забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 перед позивачем 15 серпня 2007 року між відповідачем 2 та позивачем укладено договір поруки № SR-CM/SME-010/013/2007/1 (договір поруки 2) (а.с.29-31). 29 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір № ML-010/114/2007 (кредитний договір 2) (а.с.9-16), згідно умов якого відповідачу 1 надано кредит в сумі 86 450,00 доларів США зі строком повернення до 30 листопада 2037 року. кредитний договір 2 забезпечено порукою, шляхом укладеного між позивачем та відповідачем 4 договору поруки № SR-ML-010/114/2007 (договір поруки 3) від 29 листопада 2007 року (а.с.25-26). 29 квітня 2010 року між позивачем та ТОВ "ОТП Фактоинг Україна" укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги (а.с.45-69), згідно з якими позивач відступив а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги, зокрема, за кредитними договорами 1, 2 та договорами поруки 1, 2, 3. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1-2 ст. 554 ЦК України). Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 1 , п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачами умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитні договори 1, 2 є діючими, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню отриманих грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань в причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу заборгованості. Відповідачі 2, 3, як поручителі за зобов'язаннями відповідача 1, відповідно до закону відповідають перед позивачем у тому ж обсязі, що і останній, відтак є солідарними боржниками. Разом з тим, стосовно заявленого відповідачем 1 клопотання про застосування до даних правовідносин, що стосуються останнього та відповідача 4, строку позовної давності, суд вважає його слушним частково з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач пред'явив досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором 1 відповідачу 1 6 квітня 2014 року. Разом з тим, матеріали справи містять копію досудової вимоги від 29 листопада 2007 року (а.с.34 т.2) пред'явленої первісним кредитором відповідача 1, а саме ЗАТ "ОТП Банк", стосовно повного погашення заборгованості по кредитному договору № 2. Отже, на переконання суду, пред'явивши вимоги про повне дострокове погашення відповідачем 1 заборгованості за кредитом 29 листопада 2007 року, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1057 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до відповідача 4, як поручителя, протягом шести місяців з цієї дати, тобто до 29 травня 2008 року включно. Клопотання про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності позивачем заявлено не було. За таких обставин, суд вважає, що позов до відповідача 4 був поданий поза строками позовної давності і в зв'язку із направленням заяви суд вважає можливе відмовити у задоволенні позову в зв'язку із пропуском строку позовної давності стосовно відповідача 4. Одночасно суд зазначає, що вимоги даного позивача суд вважає обгрунтованими та такими, які б підлягагли б до задоволення в разі подання його у згаданий строк. Тотожну думку з даних правовідносин висловив і Верховний Суд України в постанові від 17 вересня 2014 року при розгляді справи № 6-125цс14, копію якої, зокрема, було долучено відповідачем 1 в обгрунтування заяви про застосування строку позовної давності (а.с.24 т.2). Водночас, застосовувати дані положення норм закону до відповідачів 1, 4, про необхідність застосування строку позовної давності і до вимог позивача до відповідача 4 про стягнення з останньої пені, не можна, оскільки пеня була нарахована в період з 30 вересня 2013 року по 30 вересня 2014 року, а тому, в даному випадку, в силу п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, як спеціальної норми, строк позовної давності пропущеним не вважається. В свою чергу, у застосуванні строку позовної давності стосовно відповідача 1 слід відмовити, оскільки в даному випадку, позовна давність не сплила, так як строк дії кредитних договорів 1, 2, що були визначені та узгоджені сторонами, а саме за кредитним договором 1 до 15 серпня 2017 року, за кредитним договором 2 до 30 листопада 2037 року, не закінчився. Також, до часткового задоволення підлягає вимога позивача про стягнення з відповідачів судових витрат в солідарному порядку, адже законом такий вид задоволення вимоги, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, не передбачений. Відтак, суд, на підставі положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, присуджує до стягнення з відповідачів 1, 2, 3, судових витрат в дольовому порядку, в рівних частках, по 1 218 гривень з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial