Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У грудні 2014 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд визнати право власності на ? частину квартири у порядку спадкування, аргументуючи тим, що 16.06.2014 р. звернулася до приватного нотаріуса, як єдина спадкоємиця із заявою про прийняття спадщини її брата, який помер [INFO] р., які 15.09.1993 р. разом придбали у рівних долях спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на товарній будівельно-паливній біржі "Українська біржа" на виконання біржового контракту №3/2063 від 09.09.1993 р., однак, їй, позивачці, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючий документ був втрачений. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення спадкових прав позивачки. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіславши до суду заперечення із проханням слухання справу у відсутності представника (а.с. 118-120). Третя особа у судове засідання не зявилась, надіслала до суду лист в якому просить слухати справу без її участі. Заперечень чи пояснень на позовну заяву не має (а.с. 81). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2014 р. позивачка є рідною та єдиною сестрою померлого [PERSON], яка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 9). 16.06.2014 р. за вих. 177/02-14 нотаріусом було видано запит до Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна" про надання інформації щодо реєстрації права власності з зазначенням підстави реєстрації (назви правовстановлюючого документа, ким та коли він виданий), субєктів права власності, записів у реєстрову книгу та реєстрового номеру, зазначенням дати проведення реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 63). Відповідно до інформаційної довідки від 13.08.2014 р. КВ-2014 №71533, виданої КП "КМ БТІ та РПВ на ОНМ" у відповідь на вказаний запит, згідно з даними Бюро ? частина квартири по вищезазначеному адресу на праві власності зареєстрована на ім'я позивачки на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній біржі "Українська біржа" 15.09.1993 р. №3/2063-2092, зареєстровано КП "КМБТІ та РПВ на ОНМ" 20.09.1993 р. за реєстровим №37399. Крім того, було повідомлено, що згідно з даними Бюро, ? частини цієї ж квартири на праві власності на ім'я [PERSON] не зареєстрована (а.с. 64). Згідно відповіді на запит нотаріуса вбачається, що разом із померлим була зареєстрована позивачка (а.с. 68). Як пояснила в судовому засіданні представник позивачки, оригінал правовстановлюючого документу спадкодавця на спірну квартиру не зберігся, у зв'язку із чим позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 76-78 - копія постанови). Згідно частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст.1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON], мав у власності ? частини квартири [ADDRESS], а позивачка як спадкоємець за заповітом прийняла цю спадщину у визначений частиною 1 ст.1270 СК України шестимісячний строк та у визначеному частиною 1 ст.1269 СК України порядку, а також на виконання свого обов'язку, передбаченого частиною 1 ст.1297 і частиною 1 ст.1299 ЦК України, звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно за для його подальшої державної реєстрації, але отримала відмову з тих підстав, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке є предметом спадкування не зберігся. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що право власності на спірну квартиру виникло у спадкодавця у встановленому законом порядку, входило до складу спадщини після його смерті та успадковано позивачкою за заповітом, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved