Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - ПАТ «СК «Перша», Товариство, відповідач), у якому просить стягнути з останнього на свою користь 25038,00 грн - решти страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, 3005,24 грн - пені за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування, 551,52 грн - три проценти річних, передбачених статтею 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування та 249,24 грн - інфляційних втрат у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] близько 00 год 30 хв на автодорозі "Виступовичі - Житомир- Могилів-Подільський" 207 км.+450м. поряд с. Рея Бердичівського району, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «FIAT DUCATO», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в правій смузі дворядної дороги у напрямку с. Рея Бердичівського району Житомирської області, здійснив наїзд на перешкоду, а саме мопед марки «ALFA JS 49-ЗС» без номерного знаку та водія [PERSON] , який лежав на проїзній частині. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , [INFO] , помер на місці пригоди. За фактом ДТП слідчим відділом Бердичівського ВП Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Постановою слідчого кримінальне провадження за фактом ДТП, внаслідок якої загинув [PERSON] , закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Проте, відповідно до ч. ч. 2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, батькові загиблого [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим у останнього виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Ухвалою суду від 19.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю з мотивів його безпідставності. Зазначив, що створенню аварійної ситуації та виникненню смертельної ДТП сприяла груба необережність загиблої особи, що, у свою чергу, стало підставою прийняття рішення про зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди та виплати його лише в сумі 25038,00 грн. Такі дії Товариства кореспондуються з вимогами ч.2 ст.1193 ЦК України, яка передбачає, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільншенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а у разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотання останнього про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції ухвалою суду від 24.02.2021 задоволено; копію ухвали надіслано судом на електронну адресу представника відповідача. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Так, між ПрАТ «СК «Перша» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ 6166089, стосовно транспортного засобу «FIAT DUCATO», д.н.з. [NUMBER] . [INFO] близько 00 год 30 хв на автодорозі "Виступовичі - Житомир- Могилів-Подільський" 207 км.+450м. поряд с. Рея Бердичівського району, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «FIAT DUCATO», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в правій смузі дворядної дороги у напрямку с. Рея Бердичівського району Житомирської області, здійснив наїзд на перешкоду, а саме мопед марки «ALFA JS 49-ЗС» без номерного знаку та водія [PERSON] , який лежав на проїзній частині. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , [INFO] , помер на місці. За фактом ДТП, внаслідок якої загинув [PERSON] [INFO], було розпочато кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019060050000632, яке постановою СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження від 31.07.2019 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. У постанові зазначено, що в діях водія автомобіля «FIAT DUCATO», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] порушень Правил дорожнього руху України, які б перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП, не виявлено. ДТП виникла через наявність лежачої перешкоди у вигляді мопеда марки «ALFA JS 49-ЗС» без номерного знаку та водія [PERSON] в темну пору доби на смузі руху автомобіля «FIAT DUCATO», видимість якої значно менша за відстань, необхідну для своєчасного застосування технічних заходів водієві [PERSON] , у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Таким чином, особою, яка має право на отримання від страховика моральної шкоди є батько загиблого [PERSON] - [PERSON] . 05.11.2019 представником позивача [PERSON]. надіслано Товариству повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування. Листом №2555/с від 15.01.2020 позивача повідомлено про те, що відповідно до пункту 36.1 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Товарситво прийняло рішеня про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 25038, 00 грн. Ввжаючи, що виплата Товариством лише 50% страхового відшкодування порушує права позивача, останній звернувся до суду з вказаним позовом. В аспекті заявлених позовних вимог, з огляду на фактичні обставини справи, суд вказує на таке. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 зазначеного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. За змістом п. 27.3 ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як вже було зазначено вище, Товариством виплачено позивачу лише 50% страхового відшкодування. У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголошує на тому, що Товариством правомірно зменшено розмір страхового відшкодування на підставі положень ч.2 ст. 1193 ЦК України. Разом з тим, суд приходить до висновку, що у даному випадку, положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки норма цієї статті містить посилання на можливість зменшення розміру відшкодування, якщо інше не встановлено законом. Проте, спеціальним Законом, а саме п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено ліміт страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) без визначення випадків зменшення цього розміру, зокрема, залежно від ступеня вини потерпілого. Так, загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня становив 4173 гривні. За таких обставин, з урахуванням виплаченої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25038 грн (4173 грн х 12 50076 = 50076 (загальна сума відшкодування моральної шкоди)- 25038 (виплачені страховиком кошти) = 25038 грн). Також відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3005,24 грн пені, три проценти річних в сумі 551,52 грн та 249,24 грн інфляційних втрат відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону та не спростований відповідачем.

Outcome: approved