Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 64000,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. У процесі розгляду справи, [PERSON] збільшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 118 800 грн 26 коп., витрати на евакуацію транспортного засобу - 600 грн 00 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 1200 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 26 лютого 2016 року о 20 годині 00 хвилин водій [PERSON], в с. Волосківці Менського району Чернігівської області, керуючи автомобілем [NUMBER], на заокругленій ділянці проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль, яким керував [PERSON] отримав механічні пошкодження. За фактом отримання пасажирами автомобілля [NUMBER] тілесних ушкоджень було відкрито кримінальне провадження. Вина відповідача [PERSON] у даній дорожно-транспортний пригоді встановлена вироком Менського районного суду Чернігівської області від 03.11.2016, який набрав законної сили. Сума завданої позивачу матеріальної шкоди визначена ним на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу №370 від 23.09.2017. 04 липня 2017 року Чернігівським районним судом Чернігівської області постановлено ухвалу про відкриття провадження по вказаній вище справі. 26 жовтня 2017 року Чернігівським районним судом Чернігівської області постановлено ухвалу, якою доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернігівській області призначити адвоката для здійснення захисту прав та інтересів відповідача [PERSON], який відбуває покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 03.11.2016 у ДУ "Машівська виправна колонія №9". 16 січня 2018 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ПрАТ СУ "Україна". В судовому засіданні позивач не з"явився, надав повноваження на представлення його інтересів адвокату [PERSON] ( а.с.62-63). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на висновок експерта № 370 від 23.09.2017 щодо вартості завданої йому матеріальної шкоди. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи на а.с. 128. Згідно його заяви, з позовом не погоджується так як вимоги позивача про відшкодування шкоди вважає такими, що не відповідають вимогам розумності та справедливості ( а.с.59). Представник відповідача - адвокат [PERSON], який діє на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, засудженій до покарання у вигляді позбавлення волі від 06.11.2017 ( а.с.80), в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на необгрунтованність позовних вимог та, що сума матеріальної шкоди завищена. Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ПрАТ СУ "Україна" в судове засідання свого представника не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалася на офіційно електронну адресу третьої особи ( а.с.130). Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилаються та дослідивши докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення, судом встановлено наступне. 26 лютого 2016 року приблизно о 20-00 годині [PERSON], керуючи автомобілем MITSUBISHI Carisma, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись в селі Волосківці Менського району Чернігівської області по автодорозі Чернігів-Мена- Сосниця-Грем'яч зі швидкістю 60 км/год., у напрямку з м. Чернігова до м. Мени, на заокгругленій ділянці проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та на 54 км + 850 м вказаної автодороги здійснив зіткнення з мікроавтобусом VOLKSVAGEN Т4, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по смузі свого руху у напрямку з міста Мени до міста Чернігова. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля MITSUBISHI Carisma, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] померла, а пасажир автомобіля VOLKSVAGEN Т4, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі ( а.с.64-70). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вказанній вище дорожньо-транспортній пригоді встановлена вироком Менського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року, який набрав законної сили. Відповідно до приписів ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається із Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 370 від 23 вересня 2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 26.02.2016, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом на дату оцінки - 23.09.2017, складає 118800 грн 26 коп. ( а.с. 29-33). Суд приймає до уваги даний висновок, оскільки він є належним і допустими доказом та не спростований відповідачем. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON], що також підтверджується і довідкою Територіального сервісного центру №7441 від 24.01.2018 (а.с.11,105). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час керування автомобілем MITSUBISHI Carisma, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», що підтвреджується Полісом №АІ/5583081 ( а.с.94). Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правова позиція Верховного Суду України у справі N 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року). Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, завдана автомобілю [NUMBER], внаслідок ДТП у розмірі 118800 грн 26 коп. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП його автомобіллю підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення витрат за евакуацію транспортного засобу після ДТП в сумі 600,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не підтвердженні належними та допустими доказами. В наданому позивачем документі на а.с.27 не зазначено які послуги здійснювалися. Крім того, даний документ не підтверджує факт понесення позивачем витрат в сумі 600 грн, навпаки в даному документі зазначено, що оплата була проведена [PERSON] За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів звільнення його від оплати судових витрат та з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1188,00 грн. З урахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5000 грн. є співмірним із складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи щодо надання правової допомоги у справі та витраченим часом на її виконання, ціною позову, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч.3 ст. 133 та ст.139 ЦПК України витрати, пов'язані із залученням спеціалістів належать до судових витрат. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути сплачені ним та документально підтверджені витрати на залучення спеціаліста в розмірі 1200 грн., оскільки позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволені в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial