Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] в липні 2017 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивований тим, що 16.05.2002 року відповідно до наказу № 75-к [PERSON] було прийнято на посаду оператора ГРС «Вінниця Східна» Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз ПАТ «Укртрансгаз» в службу ГРС по 4 розряду з 17.05.2002 року. 01.05.2004 року позивачу було встановлено пятий тарифно кваліфікаційний розряд. 12.04.2016 року наказом № 061-к [PERSON] було звільнено з займаної посади згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 11.10.2016 року, залишеним без змін згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2017 року, [PERSON] було поновлено на роботі. [PERSON] вважає, що відповідач не в повній мірі виконав в частині, негайній до виконання, а саме: поновити [PERSON] на посаді оператора 5 розряду газорозподільної станції «Вінниця - Східна», оскільки з дати ухвалення рішення 11.10.2016 року по даний час він так і не зміг приступити до виконання своїх службових обовязків, так як відповідачем не було створено належних умов праці, зокрема не було забезпечено його належним згідно «Норм безоплатної видачі спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту працівникам нафтогазової промисловості» спецодягом, спецвзуттям, ЗІЗ. З приводу незаконності наказу начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № 360 від 13.10.2016 року «Про встановлення робочого графіка» позивач вважає незаконним тому, що оскільки згідно протоколу № 135 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці Управління Держпраці у Вінницькій області Державної служби з питань праці від 13.05.2016 року підтверджено знання [PERSON] з охорони праці, тому протокол № 8 від 03.03.2016 року, не є підставою для недопуску його до самостійної роботи, яким його було переведено у зміну № 2 «на період не допуску до самостійної роботи». На підставі цього наказу начальник служби ГРС [PERSON] зняв [PERSON] з графітової зміни з записом у робочий журнал ГРС «Вінниця - Східна» і перевів у зміну № 2. Крім того, сам протокол № 8 від 03.03.2016 року є недійсним, оскільки до вимог Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05) в протоколі має бути зазначено перелік основних нормативно правових актів з охорони праці, за якими проводилася перевірка знань, однак даний протокол такого переліку не містить, що дає підстави вважати його недійсним. Також 25 11.2016 року наказом начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № 398 від 24.11.2016 року [PERSON] було відсторонено від роботи у звязку з ухиленням від проходженням медогляду. Даний наказ вважає незаконним, оскільки жодним чином позивач не ухилявся від проходження медичного огляду. У звязку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визнати незаконними та скасувати накази Бердичіскього ЛВУМГ [PERSON] № 360 від 13.10.2016 року та наказ № 398 від 24.11.2016 року. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити. Представник ПАТ «Укртрансгаз» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, надавши суду заперечення та заяву про застосування строку позовної давності. Вислухавши сторони, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21,29 КЗпП України власник підприємства зобовязаний розяснити працівникові його права і обовязки та проінформувати під розписку про умови праці, ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, визначити працівникові робоче місце, проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Судом встановлено, що 16.05.2002 року відповідно до наказу № 75-к [PERSON] було прийнято на посаду оператора ГРС «Вінниця Східна» Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз ПАТ «Укртрансгаз» в службу ГРС по 4 розряду з 17.05.2002 року. 01.05.2004 року позивачу було встановлено пятий тарифно кваліфікаційний розряд. 12.04.2016 року наказом № 061-к [PERSON] було звільнено з займаної посади згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 11.10.2016 року, залишеним без змін згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2017 року, [PERSON] було поновлено на роботі. 13.10.2016 року наказом начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] за № 360 "Про встановлення робочого графіка" на період недопуску до самостійної роботи оператора 5 розряду ГРС "Вінниця Східна" [PERSON] наказано: встановити [PERSON] з 13.10.2016 року графік роботи (з надомним чергуванням) операторів газорозподільних станцій Бердичівського ЛВУМГ - SAP 2ЗЗНЧ_0110 № 2. 24.11.2016 року наказом начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] за № 398 "Про відсторонення від роботи" у зв'язку з ухиленням від проходження медичного огляду наказано: [PERSON], оператора 5 розряду газорозподільної станції "Вінниця Східна" служби ГРС, відстронити від роботи з 25.11.2016 року без збереження заробітної плати до проходження ним періодичного медичного огляду. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № 360 від 13.10.2016 року суд зазначає. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про охорону праці», п. 3.17 типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП) 0.00-4.12.05), яке затверджено Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26.01.2005 року № 15, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 року за № 231/10511, «не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці». [PERSON] під час перевірки знань показав незадовільні знання з питань охорони праці, тому не був допущений до самостійної роботи, що підтверджується протоколом № 4 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 12.02.2016 року. Так у звязку з виявленням порушень вимог нормативних актів з питань охорони праці, безпеки праці при виконанні своїх робочих обовязків оператор ГРС «Вінниця Східна» [PERSON] на підставі п. 6.1.23 Положення про навчання працівників ПАТ «Укртрансгаз» 03.02.2016 року Бердичівським ЛВУМГ видано розпорядження № 10/р про організацію проведення [PERSON] навчання з питань охорони праці в обємі «Програми спеціального навчання з питань охорони праці для оператора ГРС» та позачергову перевірку знань з питань охорони праці та пожежної безпеки. Перевірка знань працівників підприємства з питань охорони праці проводиться за нормативно правовими актами з охорони праці, додержання яких входить до їх функціональних обовязків. Повторне навчання [PERSON] з питань охорони праці проводилося в період з 13.02. по 18.02.2016 в обємі «Програми спеціального навчання з питань охорони праці для оператора ГРС». Повторна перевірка знань [PERSON] відбулася 03.03.2016 року, про що свідчить протокол № 8 від 03.03.2016 року, у якому зафіксовано в колонці «результати перевірки знань» - «не знає» та містяться висновки комісії: «[PERSON] до самостійної роботи оператором ГРС не допускати». Згідно акту від 03.03.2016 року, який складений членами комісій з перевірки знань з питань охорони праці [PERSON] доведено результат перевірки знань, але [PERSON] від підпису відмовився. Таким чином, навчання та перевірка знань оператора [PERSON] з питань охорони праці повинна проводитися комісією Бедичівського ЛВУМГ за затвердженою програмою, яка містить 46 нормативно правових актів з охорони праці. Тобто протокол № 135 від 13.10.2016 року не є підтвердженням, що працівник підприємства [PERSON] пройшов періодичну перевірку знань нормативно правових актів з охорони праці, тому наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] за № 360 від 13.10.2016 року "Про встановлення робочого графіка" на період недопуску до самостійної роботи оператора 5 розряду ГРС "Вінниця Східна" [PERSON] є правомірним. Що стосується позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № 398 від 24.11.2016 року, суд зазначає наступне. З 25.11.2016 року [PERSON] відсторонений від роботи без збереження заробітної плати до проходження ним медичного огляду на підставі наказу Бердичівського ЛВУМГ № 398 від 24.11.2016 року. Роботи, які виконує оператор по обслуговуванню ГРС відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, згідно Переліку робіт з підвищеною небезпекою, який затверджений наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 року № 15. Згідно з п. 4.9 Робочої інструкції оператора газорозподільної станції 5 розряду оператора ГРС 5 розряду зобовязаний проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди. Згідно ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» працівник зобовязаний проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. За результатами періодичних медичних оглядів у разі потреби роботодавець повинен забезпечити проведення відповідних оздоровчих заходів. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров'я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров'я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Роботодавець має право в установленому законом порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов'язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності, а також зобов'язаний відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати. Відповідно до п. пунктів 2.3, 2.4, 2.5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, який затверджений наказом МОЗ України від 21.05.2007 № 246 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.07.2007 року за № 846/14113, роботодавець складає протягом місяця у чотирьох примірниках поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, узгоджує їх у санітарно епідеміологічній станції. Один примірник списку залишається на підприємстві, другий надсилається до закладів охорони здоровя, третій до закладу державної санітарно епідеміологічної служби, четвертий до органу виконавчої дирекції Фонду. Для проведення попереднього (періодичних) медичного огляду працівник роботодавець повинен укласти або вчасно поновити договір з закладом охорони здоровя та надати йому список працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду. ПАТ «Укртрансгаз» організовано проведення медичного огляду операторів ГРС в Бердичівській центральній міській лікарні, проведено попередню оплату, складено та надіслано поіменні списки працівників до яких включений і [PERSON] Незважаючи на повідомлення, запрошення прибути до Бердичівської ЦМЛ для проходження медичного огляду, [PERSON] не проходив даний медичний огляд. Позивачем була надана медична довідка про проходження медичного огляду 17.10.2016 року у Вінницькій ЦРКЛ. З листа головного лікаря Вінницької ЦРКЛ [PERSON] від 07.11.2016 року № 777 вбачається, що медичне заключення про професійну придатність за станом здоровя жителя [INFO] хутори [PERSON] не може бути дійсним у звязку з тим, що воно не відповідає вимогам наказу МОЗ України № 246 від 23.07.2007 року та просив провести повторний медичний огляд [PERSON] згідно вимог наказу МОЗ України № 246 від 23.07.2007 року. Таким чином суд вважає, що наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] від 24.11.2016 року за № 398 «Про відсторонення від роботи» у звязку з ухиленням від проходження періодичного медичного огляду є правомірним. Посилання позивача не неправомірність дій з боку відповідача належним чином не підтверджено. Окрім того відповідно до ч. 1\~статті 233 КЗпП України\~встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Установлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 6 (із змінами) "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз'яснено, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін. Таким чином, відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що з наказом № 360 від 13.10.2016 року про встановлення робочого графіка був ознайомлений 13.10.2016 року, 13.10.2016 року так як [PERSON], того ж дня написав скаргу до Державної служби України з питань праці у Житомирській області на протиправні дії начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] в частині «не допуску до самостійної роботи оператора 5 розряду ГРС «Вінниця Східна» [PERSON]О.». А з наказом № 398 від 24.11.2016 року про відсторонення від роботи з 25.11.2016 року без збереження заробітної плати до проходження періодичного медичного огляду [PERSON] був ознайомлений 25.11.2016, що підтверджується підписом останнього. Однак, з позовом про скасування даних наказів [PERSON] звернувся до суду лише 31.07.2017 року, тобто більше ніж через три місяці після того, як дізнався про порушення свого права, що свідчить про пропуск ним встановленого частиною першою\~статті 233 КЗпП України строку звернення до суду з позовною заявою про вирішення трудового спору. Також що стосується зі зверненнями у виді скарг до Державної служби України з питань праці у Житомирськй області на протиправні дії начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON], які могли б свідчити про поважність причин пропущення ним строку позовної давності. Суд зазначає, що вказані обставини суд не визнає поважними причинами пропуску строку позовної давності, оскільки вони жодним чином не позбавляли позивача ні права, ні можливості звернутися до суду.\~\~Крім того, судом розяснено позивачу його права та процесульні наслідки щодо вчинення чи невчинення певних дій, зокрема, зясовувалась його позиція щодо строку звернення, однак позивач не просить поновити строки, вважаючи, що вони ним не пропущені. За викладених вище обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову саме за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки в позові відмовлено.

Outcome: dismissed