Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

В серпні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення недоплаченого страхового відшкодування у рохзмірі 16 700 грн. та моральної шкоди, заподіяної неналежним виконанням умов договору , у розмірі 5000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу - автомобіля «Джилли-Фе -1 », державний номер [NUMBER] , в результаті чого пошкоджено належній йому на праві власності вказаний автомобіль . Згідно рахунку-фактури ТОВ "Автоцентр на Будівельників" від 18 квітня 2014 року - вартість робіт по відновленню автомобіля складає 54195 грн, в той час як відповідачем йому було виплачено стразове відшкодування у неповному розмірі - 37 494 грн. В звязку з неповним виконання умов договру з боку відповідача, йому як споживачеві заподіяна моральна шкода, компенсацію якої він оцінює у 5000 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача ПАТ "СК "УСК" в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, наполягаючи на правомірності визначення розміру матеріального збитку при розгляді страхової справи , та заперечуючи проти наданих позивачем доказів вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Також звернув увагу суду, що позивачем не дотримано процедури звернення до страховика з заявою про збільшення розміру страхової виплати в зв'язку з виявленням прихованих пошкоджень, а також на неможливість відшкодування витрат на заміну лобового скла автомобіля, оскільки воно мало пошкодження ще до укладання договору страхування. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Автомобіль марки «Джилли-Фе -1 », державний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, належить [PERSON] Відповідно до Договору № 25-12-10-13-00023 від 24.12.2013 року добровільного страхування наземних транспортних засобів , застрахованим транспортним засобом є вказаний автомобіль , розмір страхової суми 97 000 грн., .термін дії договору до 27.01.2018 року, з обов'язковою франшизою в разі наявності вини третьої особи в ДТП - 0,30 %. Вигодонабувачем за договром зазначено ПАТ "Укрсоцбанк". 01 квітня 2014 року близько 23.10 год. у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія автомобіля "ДеуЛанос" , дн ВЕ 7165 ВЕ, який виїхав на зустрічну полосу руху та допустив зіткнення з автомобілем позивача. Згідно Довідки ДАІ , внаслідок ДТП, що сталася 01 квітня 2014 року, автомобілю Джилли ФЕ-1, дн ВВ 4208СН , спричинені наступні пошкодження: передній бампер та решітка, радіатор, передні ліве крило та ліві двері, залом переднього лівого колеса, ліва блок-фара, капот, витік рідини. 02 квітня 2014 року позивач звернувся до страховика з заявою про настання страхового випадку. Згідно Додатку до цієї заяви щодо обставин настання події , яка заповнювалася особисто [PERSON] , про жодні пошкодження внаслідок ДТП вітрового скла також не зазначено ( враховуючи, що таке пошкодження не можна віднести до тих , які неможливо визначити візуально). В той же день уповноваженою особою страховика в присутності страхувальника складено Дефектну відомість щодо огляду пошкодженого транспортног засобу, в якому зазначено пошкоджене вітрове скло. 08 липня 2014 року страховиком було перераховано на адресу вигоданабувача за Договором - ПАТ "Укрсоцбанк" страхове відшкодування у визначеній страховиком на підставі Акту огляду транспортного засобу сумі - 30 255 ,72 грн. 09 липня 2014 року вигодонабувачем повернуто страховій компанії 24 682,56 грн. З зазначенням , що заборгованість за кредитним договором погашена і з дозволом виплатити решту страхового відшкодування страхувальнику. 17 липня 2014 року відповідачем проведено розрахунок страхового відшкодування на підставі рахунку СТО ТОВ "Автоцентр на Будівельників" від 17 червня 2014 року № СЧ-0000511 у розмірі 43 358,93 грн. Згідно Страхового акту № ПСКА-40361 від 17 липня 2014 року, з урахуванням безумовної франшизи 291 грн. та суми, яка була перерахована Вигоданабувачу 5573,16 грн., страхове відшкодування визначено у сумі 37494,77 грн. Згідно картки -рахунку ТОВ "Автоцентр на Будівельників", 18 липня 2014 року на рахунок товариства в рахунок ремонту автомобіля [PERSON] від ПАТ СК УСК перераховано 37 494,77 грн. З розрахунку суми страхового відшкодування та Рахунку СТО від 17.06.2014 року, вартість відновлювального ремонту становить 43 358,93 грн., з яких 24 800,76 грн вартість деталей, що замінюються, 3937,5 грн - вартість матеріалів та 14 620,42 грн. вартості ремонтних робіт. При цьому вбачається, що до ремонтних відновлювальнихробіт не увійшла заміна вітрового скла та підшипнику передньої маточини ( як зазначегно в Рахунку-фактурі від 30 вересня 2014 року вищезазначеного СТО, який додатково надав в суд позивач). Згідно п. 4.2. Договору страхування, страховик не відшкодовує витрати на усунення пошкодження ТЗ, які мали місце в момент укладення цього Договору та були зазначені в Акті огляду. Як вбачається з Акту огляду автомобіля Джилли Фе- від 24 грудня 2013 року, який є невід'ємною частиною Договору страхування і підписаний [PERSON] без жодних зауважень, лобове скло було пошкоджено ( скол) до укладання вищевказаного Договору страхування За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1194 цього кодексу передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При дослідженні обставин справи та оцінці доказів, суд виходить з того, що відповідно до правової позиції ВСУ , яка обов'язкова судом до застосування на підставі ст. 360-7 ЦПК України, первинним у взаємовідносинах сторін є договір, і якщо в ньому міститься посилання на правила страхування, то в такому випадку вони є обов'язковими для обох сторін. У ст. 979 ЦК, ст. 16 Закону № 85/96-ВР роз'яснено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Відповідно до копії рахунку -фактури № СЧ - 0000365 від 18 квітня 2014 року ТОВ "Автоцентр на Будівельників" , вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 54 195,16 грн. ( з них 9032,53 грн становить ПДВ) , з яких 13 014,93 грн. вартості ремонтних робіт та 321 47,70 грн. вартості запчастин. Так, достеменнних доказів того, що необхідність додаткових ремонтних робіт на загальну суму 9 800, 65 грн., пов'язана саме з відновленням автомобіля Джилли ФЕ-1 , дн ВВ4208 СН після ДТП, що визнана страховим випадком, суду не надано. Суд погоджується з запереченнями представника відповідача, що заміна вітрового скла не підлягає страховому відшкодуванню згідно п. 4.2 Договору страхування, оскільки його пошкодження виникло до укладання цього Договору .До того ж таке підстверджується не тільки Актом огдяду ТЗ, скаденого працівником страховика при укладанні цього Договору, а і заявою самого [PERSON] про обставини події страхового випадку та довідкою ДАІ про ДТП, де жодних посилань на пошкодження вітрового скла не має. Згідно ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором страхування відповідальності не може перевищувати розмір реальних збитків. Відповідно до положень ст.. 543 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених законом або договором, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання, що у взаємовідносинах сторін по справі відсутнє. Отже , вимога позивача про солідарне відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат є наслідком помилкового тлумачення норм права. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченої страхової виплати з ПАТ СК «УСК» слід відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем не надано суду належних та достовірних доказів того, що реальний розмір збитків перевищує розмір отриманого страхового відшкодування. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити таке. По-перше, ці вимоги є похідними від вимог про стягнення недоплаченого страхового відшкодування. По-друге, самостійною підставою для відмови у задоволенні цих вимог є наступне. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК). Між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним Законом № 85/96-ВР та ЦК України, норми статей 625, 992 якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. Не підлягає застосуванню і ст. 22 ЗУ " Про захист прав споживачів" , на яку посилається позивач, оскільки згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ, згідною з якою споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя та здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Проте в судовому засіданні не були підтверджені обставини про те, що порушення положень Договору добровільного страхування з боку страховика у вигляді неповної ( на думку страхувальника) виплати розміру страхового відшкодування було пов'язане з небезпекою для життя та здоров'я страхувальника. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за необгрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed