Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області із заявою звернулася [PERSON], за участю заінтересованої особи - [PERSON], Другої вінницької державної нотаріальної контори про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заява мотивована тим, що 31.01.1996 року, [PERSON] отримала у Другій вінницькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв'язку із смертю 05.06.1995р. спадкодавця - [PERSON], який був її чоловіком. Згідно із зазначеним свідоцтвом до складу спадкового майна входило 12/25 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться по вул. Димчука, буд. 25 в м. Вінниці, в якому остання проживає починаючи з 01.12.1998 року. Інша частина даного домоволодіння, а саме 13/25 частки належать заявнику на підставі рішення Народного суду Старогородського району м. Вінниці від 23.09.1976 року. Свідоцтво про право на спадщину було зареєстроване у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 17.11.1996р., тобто інформація про наявність права власності у [PERSON] на частку у будинку було зареєстровано лише в паперовому вигляді. Земельна ділянка, що знаходиться під зазначеним вище домоволодінням приватизована не була. В лютому 2017р., заявник звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з приводу можливості зареєструвати своє право власності на 12/25 частки визначеного вище домоволодіння шляхом перенесення записів про право власності в електронний вигляд, тобто у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, однак державним реєстратором було виявлено розбіжність в імені заявника у наданому свідоцтві про право на спадщину за заповітом та в паспорті громадянина України. Так, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 31.01.1996 року у розділі "прізвища, імена, по батькові спадкоємців і місце їх проживання" ім'я заявника зазначено - "Євгенія", а в паспорті громадянина України - "Євгена". У зв'язку із вищевикладеним, державним реєстратором було відмовлено заявнику у внесенні запису про право власності на 12/25 частки домоволодіння у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а тому заявник звернулася до суду із відповідноюзаявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявник в судове засідання не з'явилася, однак 01.06.2017р. її представником [PERSON] було подано до суду заяву про розгляд справи у відстуність представника заявника, у якій також останній зазаначив про те, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи\~Другої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак 31.05.2017р. державним нотаріусом [PERSON] було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Другої вінницької державної нотаріальної контори, у якій остання також зазначила про те, що стосовно розгляду справи по суті покладається на розсуд суду. Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності [PERSON] [INFO], свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.01.1996 року, виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-239, номер спадкової справи 199/95, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України) Згідно з пунктом шостим частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з посвідки про народження серії УИ №144345, ім'я заявника [PERSON] зазначено "Євгена". Згідно з паспортом громадянина України серії АА №704379 виданого Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 06.02.1998 року, ім'я заявника [PERSON] зазначено "Євгена". Відповідно до державного акту серії ВН №117955 виданого Липовецькою районною державною адміністрацією 07.12.2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,0049 га на території Костянтинівської сільської ради, Липовецького району. З посвідчення серії АА №672352 виданого Липовецьким УСЗН Вінницької області вбачається, що ім'я заявника зазначено "Євгена". Згідно рішення Народного суду Староміського району м. Вінниці, [PERSON] належить 13/25 частки житлового будинку, що знаходиться по вул. Димчука, буд. 25 в м. Вінниці. Відповідно до копії трудової книжки серії БТ-І №2918163, ім'я заявника [PERSON] зазначено "Євгенія". Як вбачається з копії паспорта гр. [PERSON], ім'я заявника на російській мові зазначено "Евгения". При цьому, як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-239, ім'я заявника заначено "Євгенія". Отже, при видачі свідоцтва про право власності, державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори було допущено помилку-описку в імені заявника, а саме: замість «Євгена», було зазначено «Євгенія». Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, співставивши дані факти суд вважає доведеним факт належності [PERSON] [INFO], свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.01.1996 року, виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-239, номер спадкової справи 199/95, а відтак вимога про встановлення факту є обґрунтованою. На підставі викладеного,

Outcome: approved