Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.03.2010 [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. На підставі ст. 526, 527, 530, ч. 1 ст. 1054 ЦК України за вказаним кредитним договором, [PERSON] мав би повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до свідоцтва про смерть від 15.10.2014, [PERSON] [INFO] помер . За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а за ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можутиь бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкодавця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинялися у наслідок його смерті, тобто обов`язки померлого боржника переходять до іншої особи - її спадкоємця. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину протягом шести місяців з дня коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України ). Позивачем 28.01.2019 була направлена претензія до Тульчинської нотаріальної контори та 01.07.2019 отримано відповідь, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] . Позивачем на адресу [PERSON] направлено претензію про сплату боргу [PERSON] , однак дана претензія залишилась поза увагою. На дату смерті [PERSON] його заборгованість перед банком становила 8161,67 грн., з яких 7633,74 грн. - заборгованість за кредитом, 527,93 грн. - заборгованість за відсотками. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8161,67 грн. за кредитним договором №б/н від 30.03.2010 та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, також вважається належним чином повідомленою відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Громадянин [PERSON] 30.03.2010 підписав анкету-заяву про отримання платіжної карти кредитки "Універсальна" з кредитним лімітом 500 грн. та заплатної карти (а.с. 9). Відповідно до даної анкети заяви, [PERSON] погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що розміщені на офіційному сайті банку, складають між ним та банком договір банківських послуг. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість [PERSON] перед банком становить 8161,67 грн. (а.с. 6-8). Позивачем на обгрунтування позовних вимог також надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг від 06.03.2020, копію виписки за договором № б/н станом на 18.05.2020 та довідку про зміну умов кредитування крединої картки [PERSON] (а.с. 10-33, 115-120). Згідно копії ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.07.2017 у справі № 148/757/17 (а.с. 35), провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості закрито в зв`язку зі смертю відповідача. Відповідно до оглянутої судом справи № 148/757/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позивач копію ухвали суду про закриття провадження у справі від 21.07.2017 отримав 31.07.2017, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач 02.01.2019 звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, у якій просив повідомити чи відкривалась спадкова справа після смерті [PERSON] та хто є спадкоємцем померлого (а.с. 36-37). На надіслану банком претензію, Тульчинська державна нотаріальна контора 05.03.2019 надіслала відповідь, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 29.10.2014 відкрита спадкова справа на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , та їй видано свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до копії листа-претензії від 01.10.2019 (а.с. 39), надісланого позивачем на адресу [PERSON] , банк повідомив її про наявність заборгованості [PERSON] перед банком у розмірі 8161,67 грн. Дану заборгованість банк пропонував сплатити відповідачу, як спадкоємцю. Відповідно до витребуваної судом копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , дану спадкову справу заведено 29.10.2014 (а.с. 74-57). З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась 29.10.2014 [PERSON] . Заяв інших осіб, які б бажали прийняти спадщину, матеріали спадкової справи не містять. Також, 28.04.2015 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 56). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 127 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на момент оформлення спадщини), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на день подання позову), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. У позовній заяві позивач вказує, що він дізнався про прийняття спадщини 01.07.2019, коли отримав відповідь з Тульчинської державної нотаріальної контори про те, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину. Однак, суд вважає, що позивач міг дізнатися про прийняття спадщини починаючи з дня отримання копії ухвали суду від 21.07.2017 про закриття провадження у справі в зв`язку зі смертю [PERSON] , а саме з 31.07.2017. Тобто, позивач, отримавши 31.07.2017 копію ухвали суду від 21.07.2017, з того часу не був позбавлений можливості звернутись до нотаріальної контори з відповідним запитом про надання інформації про наявність відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] , наявність спадкоємців, для того щоб у строк встановлений ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України пред`явити вимоги до спадкоємця. Разом з тим, відповідач у строк встановлений ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України свої вимоги до спадкоємця не пред`явив, до суду звернувся лише 16.03.2020. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач АТ КБ «Приватбанк» не пред`явив вимоги до спадкоємця у строк встановлений частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, він (позивач) позбавляється права вимоги до спадкоємця. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем - судовий збір у розмірі 2102 грн., не відшкодовується. У позовній заяві позивач просить повернути надміру сплачений судовий збір у розмірі 181 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. За ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Відповідно до ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про повернення судового збору. В даному випадку, суд вважає, що сума судового збору у розмірі 181 грн. є переплаченою, а тому підлягає поверненню позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed