Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 11 січня 2019 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 18 серпня 2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач [PERSON], порушила графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 09 грудня 2018 року складає 41930,24 гривень. Просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та суму судового збору. В судове засідання представник позивача АТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надали заяву із клопотанням провести розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, своєчасно. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення справи від неї не надходило, відзиву та заперечень також не надала. З огляду на це на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксації судового розгляду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 18 серпня 2006 року між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 2400,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 22,80 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10). Відповідач [PERSON] погодилась із тим, що підписана нею заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між нею та банком Договір, про що свідчить її особистий підпис в заяві (а.с. 10 зв. б.). Згідно п. 2.1.1.5.5 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.20 зв.б.). Також відповідач погодився щодо прийняття будь-якого розміру ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку відповідно до пп.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 (а.с. 19). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Станом на 09 грудня 2018 року сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 18 серпня 2006 року, враховуючи право АТ КБ "Приватбанк" вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, відповідно до ст. 13 ЦПК України складає 41930,24 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 6339,61 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом складає - 4836,84 грн.; - заборгованість за пенею складає - 28280,92 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1972,87 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 кредитного договору та тарифів у разі порушення позичальником строків платежів з будь-якого зобов'язання біль ніж на 30 днів ПАТ КБ "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі встановленими тарифами договору в сумі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 20 зв.б.). Оскільки позичальнк [PERSON] порушила строки платежів за зобов'язаннями, як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 11 січня 2019 року звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повинна відповідно до ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф, який на час розгляду справи судом складає 2472,87 гривень та пеню в сумі 28280,92 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 09 грудня 2018 року має прострочену заборгованість за кредитом - 41930,24 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає - 6339,61 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом складає - 4836,84 грн.; - заборгованість за пенею складає - 28280,92 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1972,87 грн. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Але, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути заборгованість за штрафами та пені в загальній сумі 30753,79 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами забороняється законом. Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Дружківка Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]., отже, на підставі вказаного Закону має бути звільнена від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 30753,79 грн. Тому, суд вважає, що позов в частині позовних вимог про стягнення штрафних санкцій в сумі 30753,79 грн. задоволенню не підлягає. З врахуванням викладеного, заборгованість, станом на 09 грудня 2018 року складає 11176,45 грн., з яких: 6339,61 грн. - заборгованість за кредитом, 4836,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом . Таким чином, оскільки відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним б/н від 18 серпня 2006 року станом на 09 грудня 2018 року відповідно до ст. 13 ЦПК України складає 11176,45 гривень. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню на підставі статей 526, 611, 1054 ЦК України. Таким чином, оскільки, відповідач не виконує зобов'язання щодо повернення заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку, тому треба стягнути з відповідача у примусовому порядку суму заборгованості по кредиту, суму заборгованості по процентам. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762,00 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 11176,45 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 469,66 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial