Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

у березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів банківського вкладу, посилаючись на те, що ним було відкрито поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» № 26201522564101, який використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу банку, для безготівкового зарахування та повернення коштів. 23.05.2016 року ним було внесено готівку на поточний рахунок у сумі 50278,00 грн., що підтверджується квитанцією № 5358143. 11.04.2016 року між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладений договір № 980-034-000219395, відповідно до якого кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобовязалося повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський" та сплатити за період користування відповідні проценти. В п. 5.4.3 Договору передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. За договором, повернення коштів і сплата процентів здійснюється на рахунок № 26201522564101 в ПАТ "Банк Михайлівський". На виконання цього договору на поточний рахунок позивача від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" перераховано кошти на загальну суму 50278,00 грн. На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора", розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський". На звернення позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом № ***(нерозбірливо)/9336 від 26.01.2017 року повідомив про те, що переказ коштів (транзакція) здійснена ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» є нікчемним. Тобто відповідач не визнає та порушує право власності позивача, а також право на отримання гарантованих законом виплат відшкодування за вкладом у розмірі 50278,00 грн. Після уточнення, доповнення та зміни позовних вимог [PERSON] просить визнати його право на отримання відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування за вкладом за рахунок ФГВФО за рахунком № 26201522564101 в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 50278,00 грн., зобовязати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо включення [PERSON] до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО за рахунком № 26201522564101 в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 50278,00 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представники відповідачів, будучи повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, не подали відзивів на позовну заяву. Судом встановлено, що [PERSON] було відкрито поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» № 26201522564101, який використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу банку, для безготівкового зарахування та повернення коштів. 23.05.2016 року ним було внесено готівку на поточний рахунок у сумі 50278,00 грн., що підтверджується квитанцією № 5358143. 11.04.2016 року між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладений договір № 980-034-000219395, відповідно до якого кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобовязалося повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський" та сплатити за період користування відповідні проценти. В п. 5.4.3 Договору передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. За договором, повернення коштів і сплата процентів здійснюється на рахунок № 26201522564101 в ПАТ "Банк Михайлівський". На виконання цього договору на поточний рахунок позивача від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" перераховано кошти на загальну суму 50278,00 грн. На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора", яким розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року до 22.06.2016 року. Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року. Наказами Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" від 01.06.2016 року за № 42/2, затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Вказаним наказом на виконання вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України застосовано наслідки нікчемності правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1298015973,74 грн. В ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року № 2346-III визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Як вбачається з листа ПАТ «Банк Михайлівський» від 26.01.2017 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський", здійснив перерахунок коштів у розмірі 50000 грн. 00 коп. та 278,71 грн. Таким чином, ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 року відповідним платіжним дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", ініціював переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. [PERSON] відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення фондом банку з ринку формує, зокрема: - перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; - перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначеністаттею 38 цього Закону. Частинами 2, 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті. Згідно з п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами фонду. Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину. Саме в порушення вимог п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону, на думку відповідача, було укладено правочини по перерахуванню коштів на рахунок позивача від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Разом з тим, суд звертає увагу на те, що договір № 980-034-000219395 від 11.04.2016 року був укладений позивачем з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" і відповідні транзакції були вчинені 19.05.2016 року саме на умовах цього договору, тобто до введення в банку тимчасової адміністрації. Укладення вказаних договорів і перерахування коштів в сумі 50278,71 грн. 00 коп. є правочинами, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків виключно вказаних товариств та позивача. Разом з тим, ПАТ "Банк Михайлівський" у даних правовідносинах виконував лише розрахункові документи ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та "Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, згідно п.1.4 гл. 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Таким чином, договори, укладені між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом. Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України. Суд також звертає увагу на те, що 19.11.2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 року № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг"віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Таким чином, на переконання суду, надані позивачем кошти для ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" через повіреного - ПАТ "Банк Михайлівський" були вкладом, внесеним на її поточний рахунок згідно укладеного договору. Також, суд звертає увагу на те, доказів визнання нікчемним (недійсним) договору від 19.05.2016 року суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на отримання відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № 26201522564101 в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 50278,00 грн. Щодо позовної вимоги про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо включення [PERSON] до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № 26202507588101 в ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 50278,00 грн., суд зазначає наступне. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. За таких обставин, у спорах, пов'язаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час введення тимчасової адміністрації не застосовується: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не нараховується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Так, частинами 4 та 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"передбачено, що уповноважена особа ФГВФО в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Положеннями ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено черговість, у якій кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів. Таким чином, кошти, отримані під час виконання уповноваженою особою Фонду заходів, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості. Задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку, Законом не передбачено. Враховуючи, що права позивача були порушені, суд вважає за необхідне відновити їх. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved