Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обовязки, також зазначає, що тривалий час між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, мають різні сімейні цінності, на ґрунті чого виникали постійні сварки. Такий стан привів до того, що вони втратили почуття кохання та поваги, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 17 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №366 /а. с. 4/ . Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують. Сторонам надавався строк для примирення, але примирення не відбулося. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "Коробка", яке вона просила після розірвання шлюбу змінити на "Коломицева". У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі свідоцтва про шлюб між сторонами вбачається, що дошлюбним прізвищем позивача було "Шевченко", тому заява позивача у якій вона просить змінити її прізвище на "Коломицева" не може вважатися заявою про відновлення дошлюбного прізвища. За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище, яким вона іменувалася після реєстрації шлюбу. При цьому, позивач не позбавлений можливості змінити своє прізвище у порядку, передбаченому ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved