Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Харківська міська рада та Інспекція ДАБК про визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: В період 2008-2009 рр. він та його донька відповідачка [PERSON] за попередньою домовленістю та спільними зусиллями збудували житловий будинок літ. «3-2» загальною площею 170,1 кв. м. та сарай літ. «К», що по [ADDRESS]. Зазначені споруди ними було збудовано без отримання дозвільних документів на будівництво. На замовлення доньки, ООО «Стилобат» був виготовлений технічний висновок, у якому зазначено, що збудовані об'єкти нерухомості визнані такими, що відповідають умовам надійності та зазначено про можливість їх подальшої експлуатації. З початку будівництва сторони домовились, що збудовані споруди будуть належати позивачеві на праві власності, оскільки будувались на його кошти, а крім відповідачки в нього є й інші спадкоємці. Проте, йому стало відомо, що [PERSON] звернулась до Харківської міської ради з метою отримання дозволу на збереження об'єктів самочинного будівництва та на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для експлуатації, обслуговування об'єктів. Так, рішенням Харківської міської ради № 1908/15 від 24.06.2015 було надано дозвіл [PERSON] на збереження самочинно розпочатого будівництва житлового будинку літ. «3-2» та збереження сараю літ. «К» та надано дозвіл на розробку проекту землевідводу. Рішенням Харківської міської ради № 265/16 від 06.07.2016 було затверджено проект землевідводу земельної ділянки. Земельну ділянку виділено для експлуатації та обслуговування об'єктів самовільного будівництва в [ADDRESS]: у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,1000 га; в оренду земельну ділянку [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,2557 га строком до 06.07.2021.На даний час, донька не визнає за мною права власності на збудовані об'єкти.У зв'язку з тим, що будівництво житлового будинку та сараю здійснювалося переважно за кошти позивача та враховуючи те, що на початок будівництва існувала домовленість про визнання права власності на збудовані об'єкти за ним вважає, що збудовані об'єкти мають належати мені на праві власності. В судовому засіданні позивач позов підтримав, а відповідачка проти позову заперечувала, вказавши, що самочинне будівництво відбувалося за її кошти та кошти її чоловіка, а не за кошти позивача, тому треба визнати право власності за нею, а не за позивачем. Треті особи надали суду свої заперечення, згідно яких, відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Вимогам діючого законодавства передбачений певний порядок набуття права власності та право на виконання будівельних робіт, введення об"єкта в експлуатацію, в тому числі за рішенням суду, у встановленому законом порядку. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності які спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені в Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно пунктів 10, 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011р. у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Технічне обстеження проводиться суб'єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Згідно з пунктом 17 вказаного Порядку замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації:щодо об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку;щодо об"єктів. що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку;щодо самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Отже, визнання у судовому порядку права власності на об'єкт будівництва не позбавляє обов'язку введення його в експлуатацію, яка передбачена законодавством. Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з реконструкції об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку відсутня, проте наявне рішення Харківської міської ради №256/16 від 06.07.2016 яким надано для обслуговування та експлуатації об'єкту самовільного будівництва земельні ділянки. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки, у встановленому порядку, особі під уже збудоване нерухоме майно, в разі, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Таким чином, як випливає зі змісту та структури ч. 2 ст. 331 ЦК України, у випадку наявності певних обставин для набуття права власності на нову річ, заінтересована в цьому особа, повинна дотримуватись передбачених законом умов. Це свідчить про встановлення Цивільним кодексом України спеціального режиму правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно. Згідно єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація по вищевказаному об'єкту відсутня. Враховуючи викладене передумовою для набуття, а отже, і для визнання права власності на новостворене нерухоме майно, реконструйоване, перебудоване тощо, є прийнята його в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі зокрема рішення суду, що набрало законної сили, щодо праві власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових при.-майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету У 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок № 1127) державна реєстрація прав відбувається на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Пунктом 41 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються: 1)документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняттявексплуатацію закінченого будівництвом об'єкта; 2)технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 3)документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; 4)письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільнійвласності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі,коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5)договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі,колидержавна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, обов'язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Отже, рішення суду, у разі визнання за позивачем права власності на самочинно побудоване нерухоме майно, не буде безумовною підставою для державної реєстрації права власності на це майно, в тому числі у випадку, якщо відсутній документ, що підтверджує введення будівлі в експлуатацію. Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони та дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що що спірне нерухоме майно було збудоване у 2008-2009 роках, як самочинне будівництво житлового будинку літ. "3-2" та сараю літ. "К" по [ADDRESS]. Рішенням Харківської міської ради № 1908/15 від 24.05.2015 Відповідачу було надано дозвіл на збереження самочинного будівництва та дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки. Рішенням Харківської міської ради №256/16 від 06.07.2016 було затверджено проект землеустрою та надано для обслуговування та експлуатації об'єкту самовільного будівництва земельну ділянку: [NUMBER] у приватну власність площею 0,1000 га; [NUMBER] в оренду площею 0.2557 га строком до 06.07.2021. Сторони у справі наполягають на тому, що кожна з них побудувала спірне нерухоме майно за власні кошти, при цьому жодна з них не надала доказів витрат на придбання будівельних матеріалів, на проведення будівельних робіт. Крім того, згідно ч. 2,3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Вимогам діючого законодавства передбачений певний порядок набуття права власності та право на виконання будівельних робіт, введення об"єкта в експлуатацію, в тому числі за рішенням суду, у встановленому законом порядку. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності які спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені в Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності». Такий порядок позивачем не дотримано, отже також і з цих підстав позов задоволений бути не може. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed