Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації, Хмельницької обласної лікарні звернувся до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.04.2018 [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (по факту вчинення ДТП 29.12.2017) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів, припухлості та садна на обличчі, на лобній ділянці та волосистій частині голови, різаних ран на обличчі, в ділянці перенісся, лівої надбрівної дуги та на спинці носа, рваної рани на лобній ділянці, відкритого багатоуламкового проникаючого перелому лобної кістки з переходом на праву виличну та скроневу кістки з ушкодженням твердої мозкової оболонки, перелому кісток носа, перелому нижньої щелепи, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості та крововиливу в скловидне тіло правого ока, які за своїм характером являються тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. [PERSON] внаслідок даної ДТП знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 30.12.2017 по 10.01.2017, що становить 11 ліжко-днів. Сума витрат, понесених Хмельницькою обласною лікарнею внаслідок лікування потерпілого від злочину [PERSON] становить 5427 грн 50 коп. Вказана лікарня фінансується за рахунок коштів медичних субвенцій та кошти обласного бюджету. Розпорядником коштів лікарні є Департамент охорони здоров'я Хмельницької ОДА. Оскільки, внаслідок вчинення [PERSON] протиправних дій, а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постраждав [PERSON], лікування якого здійснювалося за рахунок бюджетних коштів, чим порушено економічні інтереси держави, а Департамент охорони здоров'я Хмельницької ОДА та Хмельницька обласна лікарня не здійснює захист вказаних інтересів держави, з даним позовом звернувся прокурор та просив стягнути з [PERSON] на користь Департаменту охорони здоров'я Хмельницької ОДА для зарахування в обласний бюджет 5427 грн. 50 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину. Ухвалою від 22.08.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 31.08.2018, однак відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 29 грудня 2017 року, близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем «ВАЗ-21073», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Незалежності в м. Волочиськ у напрямку від АЗС «ОККО» до центра міста, поблизу СТО «Формула», діючи легковажно і самовпевнено, не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував на її зміну, не врахував ширини проїзної частини, габарити транспортного засобу, відволікся від керування транспортного засобу та наближаючись до припаркованого на правому краю дороги вантажного автомобіля «RENAULT PREMIUM 450.18 DXL», реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом марки «АТМ SK 34» реєстраційний номер [NUMBER], своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, допустив зіткнення із задньою частиною напівпричепа вищевказаного вантажного автомобіля. Таким чином, водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 («б», «д»), 2.9 «а», 12.3 Правил дорожнього руху В результаті даної ДТП потерпілий [PERSON], який сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ-21073», отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів, припухлості та садна на обличчі, на лобній ділянці та волосистій частині голови, різаних ран на обличчі, в ділянці перенісся, лівої надбрівної дуги та на спинці носа, рваної рани на лобній ділянці, відкритого багатоуламкового проникаючого перелому лобної кістки з переходом на праву виличну та скроневу кістки з ушкодженням твердої мозкової оболонки, перелому кісток носа, перелому нижньої щелепи, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості та крововиливу в скловидне тіло правого ока, які згідно із висновком СМЕ № 3 від 07.02.2018, за своїм характером являються тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Зазначене вище підтверджується вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року, що набрав законної сили 03 травня 2018 року, яким відповідачу призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З довідки Хмельницької обласної лікарні № 31 від 22.02.2018 вбачається, що потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 30.12.2017 по 10.01.2018, тобто 11 ліжко-днів. Вартість ліжко-дня включає затрати на заробітну плату медичного персоналу, харчування, комунальні послуги, інші затрати лікарні (прання білизни, на бензин, послуги зв'язку, придбання мед. бланків, вивіз сміття, ліфти). Всього затрати лікарні склали 5427 грн 50 коп., крім того вартість медикаментів за рахунок лікарні склала: 17 грн 49 коп. (а.с. 9). За загальним правилом, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину (ст. 1206 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. В цілому ж, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Згідно з вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно з листа Хмельницької обласної лікарні № 01-07/1189 від 19.06.2018, остання фінансується за рахунок коштів медичних субвенцій та за кошти обласного бюджету. Розпорядником коштів є Департамент охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації (а.с. 12). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], як особа, яка керувала транспортним засобом, 29 грудня 2017 року порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпілий перебував на лікуванні у Хмельницькій обласній лікарні, а тому остання, а також Департамент охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації понесли витрати на загальну суму 5444 грн 99 коп., з яких: 5427 грн 50 коп. - вартість 11 ліжко-днів; 17 грн 49 коп. - вартість медикаментів за рахунок лікарні. Разом з тим, прокурор просив стягнути з відповідача лише 5427 грн 50 коп. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу задекларованого у ст. 13 ЦПК України, згідно з якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між вказаними вище витратами та діянням відповідача є причинний зв'язок, відтак зазначені кошти, в межах позовних вимог, мають бути стягнуті з відповідача для зарахування до обласного бюджету. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved