Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач- публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося 09.11.2011 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 2 ([PERSON], [INFO], адреса реєстрації: 61000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12772,97 грн. за кредитним договором. Стягнути з відповідача 1, відповідача 2 ([PERSON]) солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200,00 грн. Стягнути з відповідача 2 ([PERSON]) судові з витрати у розмірі 129,73 грн. судовий збір та 120,00 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду судового процесу. В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 05.06.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 5 000,00 грн. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 31.05.2011 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 12 972,97 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк" та стягнуто суму заборгованості. 28.04.2015 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 24 червня 2015 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення суду від 13.04.2012 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк" до ТОВ "Українське Фінансове Агентство "Верус" в особі філії "ТОВ " Українське Фінансове Агентство "Верус" у Дзержинському районі міста Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 8056 К О від 09.10.2014 р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені. Проти застосування судом строків позовної давності заперечувала, оскільки сторони уклали кредитний договір на невизначений строк, відповідач не надав банку заяву про розірвання кредитного договору, строк дії картки закінчився 18.06.2011 р., а тому банк не пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 24.03.2015 р., посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 492, вимоги позову не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вона пояснила, що позивачем наданий невірний розрахунок заборгованості, безпідставно стягнуто комісію банку, також просила суд застосувати як загальну, так і спеціальну позовну давність, оскільки останнім днем сплати кредиту було 03.10.2008 р., тобто строк позовної давності для позивача сплив 03.10.2011 р., а тому відсутні підстави для задоволення позову. Крім спливу строку позовної давності для звернення до суду, просила врахувати той факт, що між сторонами не було укладеного кредитного договору. Банк називає заяву б/н від 05.06.2008 року , яка підписана її довірителем, кредитним договором, що не ґрунтується на приписах цивільного законодавства України. [PERSON] не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.06.2008 р. [PERSON] звернувся із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про отримання кредиту. [PERSON] була надана кредитна карта універсальна Gold, зі строком дії 3 роки, з кредитним лімітом 5000,00 грн., з базовою процентною ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5 % в місяць із розрахунку 360 днів в році. Позичальник виразив свою згоду, що ця заява разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. п. 1.1. п. 1 статуту (нова редакція) публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків комерційного банку «ПриватБанк», створеного у формі товариства з обмеженою відповідальністю. За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип банку з закритого акціонерного товариства змінено на публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу банку, змінено найменування банку із закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». 01.09.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова (поручитель) укладений договір поруки. За п. 1 даного договору предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржниками, вказаними у додатку № 1 цього договору всіх своїх зобовязань за кредитними договорами, вказаними в додатку № 1 до цього договору, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та боржниками. В Додатку № 1 до договору поруки від 01.09.2010 р. боржником зазначений [PERSON], тіло кредиту 5000,00 грн., розмір відповідальності поручителя перед кредитором 200,00 грн. За п. п. 2, 4 договору поруки від 01.09.2010 р. розмірі відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою зазначеною в додатку № 1 до цього договору. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold» зазначається, що річне обслуговування складає 375,00 грн. (списується з першої трати по карті), базова відсоткова ставка в місяць 2,5 %, розмір щомісячних платежів 7 % від заборгованості, але не менше 50,00 грн. Відповідно до п. п. 8.6. п. 8 Умов та правил надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми позову. ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняті на себе зобовязання за кредитним договором виконано в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). [PERSON] прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує в повному обсязі. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, на підставі ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі ст. 554 ЦК України у випадку порушення боржником своїх зобовязань за договором, забезпеченим порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, враховуючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Станом на 31.05.2011 р. у відповідача [PERSON] існують боргові зобовязання по погашенню кредиту на загальну суму 12972,97 грн., з яких: 4934,93 грн. заборгованість за кредитом; 5944,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 593,95 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до п. п. 9.12. п. 9 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий термін. Відповідно до п. п. 6.4. п. 6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обовязок клієнта предявити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 09.11.2011 року. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у три роки. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові № 6-127цс14 від 22.10.2014 р. судової палати у цивільних справах Верховного Суду України. Відповідно до ч. 1 ст. 360 7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Кредитний договір укладений між сторонами 05.06.2008 р., строк його дії до 05.06.2011 р., позивач звернувся до суду 09.11.2011 р., тобто суд не вбачає підстав для застосування ст. 267 ЦК України, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущений строк звернення до суду з даним позовом, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного цивільного законодавства України , тому не приймає їх до уваги твердження представника відповідача щодо того, що кредитний договір між сторонам и укладено не було, а відтак, у позивача не виникло права вимоги про стягнення суми боргу з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні надала належні та допустимі докази, що вказують на укладення кредитного договору в спрощеній формі, відповідно до внутрішнього наказу банку від 24.05.20005 року, у вигляді заяви, заповненої клієнтом банку, яким є [PERSON] За умовами виконання зобов"язань, які містяться в даній заяві, [PERSON] певний період часу виконувались прийняті на себе зобов"язання за умовами кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» сума заборгованості за кредитним договором від 05.06.2008 р. в розмірі 12 772,97 грн., а солідарно з відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» розмір відповідальності поручителя 200,00 грн. За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Одночасно з відповідача [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 129,73 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду судового процесу. На підставі ст. ст. 253, 256 258, 261, 267, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 554, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, постанови № 6 127цс14 від 22.10.2014 р. судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

Outcome: approved