Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DOXGGL40000046, укладеним між ними 02 вересня 2005 року, покликаючись на те, що відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором, грубо порушує його умови, внаслідок чого заборгувала банку грошові кошти в розмірі 38346,37 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США становить 306387 гривень. На виконання зобов'язань за кредитним договором між ними 02 вересня 2005 року укладено договір іпотеки вказаної квартири, відповідно до п. п. 15.7.1, 15.7.2 якого позивач набув право звернення стягнення на неї. У зв'язку з цим просить визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" укладати від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Крім цього, просить виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. Представник позивача в судовому засіданні доводи і вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі з підстав , зазначених в позові. Представник відповідача позов не визнав посилаючись на те , що позивач безпідставно звернувся до суду з даним позовом , оскільки відповідач здійснює оплату в рахунок погашення кредитного договору. Сума заборгованості по кредитному договору , яку зазначає позивач, не відповідає дійсності , значно завищена. Заперечує щодо примусового звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , в якій відповідач проживає, так як дана квартира є постійним місцем проживання відповідача. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини : 02 вересня 2005 року між позивачем Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № DOXGGL40000046, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 16800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,2% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 серпня 2025 року. За вказаним договором відповідач [PERSON] зобов'язалая здійснювати погашення кредиту, щомісячно, та сплачувати відсотки за користування ним. Однак, як слідує з розрахунку заборгованості за договором № DOXGGL40000046 від 02 вересня 2005 року, відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 25 березня 2013 року основна сума несплаченого кредиту становить 15367 доларів США, заборгованість із процентів за користування кредитом - 9044,96 доларів США, заборгованість із комісії за користування кредитом - 1545,60 доларів США та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 12388,09 доларів США. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином судом встановлено істотне порушення інтересів позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» унаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, оскільки позивач значною мірою позбавляється можливості отримати грошові кошти, на які розраховував при укладенні договору. Згідно зі ст. 1050 Цивільного кодексу України в разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики позикодавець вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02 вересня 2005 між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. Відповідно до п. п. 15.7.1, 15.7.2 договору іпотеки від 02 вересня 2005 року, ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та ст. 589 Цивільного кодексу України позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки в момент настання терміну виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, воно відповідачем не виконане. Таким чином, позивач, пред'являючи вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором обрав передбачений законом спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки зобов'язання відповідача за кредитним договором щодо повернення отриманих нею у кредит коштів та сплати процентів за користування ними забезпечені іпотекою і правовим наслідком його невиконання є набуття позивачем права звернення стягнення на її предмет. У свою чергу звернення стягнення на предмет іпотеки передбачає його реалізацію та задоволення вимог позивача за рахунок отриманих коштів. Спосіб реалізації предмета іпотеки слід визначити із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Разом з тим вимоги позивача в частині виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. до задоволення не підлягають як необґрунтовані. Відповідно до ст. 1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року , який набрав чинності 07.06.2014 року , протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» , якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами , наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті , та за умови , що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці , за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Як встановлено в судовому засіданні відповідач значиться зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , власником якої вона не є. В судовому засіданні представником позивача не надано належних і допустимих доказів , на підтвердження того , що відповідач має інше нерухоме житлове майно, яке використовує для постійного місця проживання. За вказаних обставин судом встановлено, що вимоги позивача задоволенню не підлягають .

Outcome: dismissed