Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила визнати виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. вчиненого 26 лютого 2014 року та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER] щодо звернення стягнення в сумі 446 439,10 гривень на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], таким, що не підлягає виконанню. Свій позов позивач мотивувала тим, що вказана квартира передана банку в іпотеку згідно договору іпотеки від 19.02.2008 року. Виконавчий напис нотаріуса винесений з порушенням законодавства так як сума заборгованості невірна і нічим не підтверджена, крім того вона не отримувала від відповідача письмової вимоги про усунення порушень. Позивач та представники відповідача і третіх осіб до суду не з"явились, просили розглянути справу без їх участі. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник ПАТ Дельта Банк та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції Житомирської області в судове засідання не з"явились, письмових пояснень не надавали. Однак з листа виконавця слідує, що за вказаним виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. надала пояснення яким позов не визнала, вважає свої дії правомірними, надала докази направлення позивачу досудової вимоги. Вивчивши матеріали даної справи у їх сукупності та давши їм оцінку, судом встановлено наступне. 19.02.2008 року між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживчого кредиту згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 37 500 доларів США. 19.02.2008 року між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки згідно якого [PERSON] в забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором передала в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS], площею 50,2 кв.м., вартістю 252 510 гривень. 26.02.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Строк за який провадиться стягнення - 19.11.2011 року - 27.09.2013 року. Заборгованість в сумі 446 439, 10 гривень перед ПАТ Дельта Банк, якому АКІБ УкрСиббанк передав право вимоги. Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У даній справі, судом установлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору (19.02.2008 року) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Під час розгляду справи сторони дійсну вартість нерухомого майна не проводили, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню буде мати своїм наслідком припинення всіх виконавчих дій. На підставі викладеного,

Outcome: approved