Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права на відшкодування коштів вкладу за договором депозиту, зобов`язання включити до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду та визнання нікчемним наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 813 від 16.09.2015 року. Ухвалою суду від 06.11.2019 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) №014-13511-200215. На вкладний рахунок позивача зараховано кошти у розмірі 5000 євро згідно з платіжним дорученням від 20 лютого 2015 року № 46234869. Протягом періоду з 24.02.2015р. по 02.03.2015р. він вилучив частину вкладу в сумі 2295 євро, що підтверджується заявами на видачу готівки №46374235 від 24.02.2015р., №46446501 від 25.02.2015р., №46504714 від 26.02.2015, №46563329 від 27.02.2015р., №46635901 від 02.03.2015р. Залишок депозиту становить 2707,11 євро, що підтверджується випискою за операціями по картковому рахунку станом на 04.03.2015р. Постановою Правління Національного Банку України від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 3 березня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича. 02 жовтня 2015 року постановою Правління Національного банку України № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію згаданого банку. Відповідно до п.2.10 Договору банківського вкладу №014-13511-200215 від 20.02.2015р. банк до укладення цього Договору з Вкладником надав вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI, щодо умов гарантування Фондом вкладів фізичних осіб коштів за цим вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за цим вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тисяч грн. для одного вкладника в одному банку. Виходячи з зазначеної умови договору та норм Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у випадку банкрутства банку він може претендувати на виплату йому гарантованої суми 200 тис.грн. у відшкодування вкладу. Однак, представник ПАТ «Дельта Банк» Сичевська Ю.К. листом від 23 вересня 2015 року №8821/3191 повідомила його про те, що договір банківського вкладу від 20.02.2015 року № 014-13511-200215 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, визнані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нікчемними відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» . Згідно наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності договору банківського вкладу № 014-13511-200215 від 20.02.2017 року. Наслідком визнання договору банківського вкладу нікчемним стало те, що його не включено в реєстр вкладників ПАТ « Дельта Банк» вклади яких підлягають відшкодуванню ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відтак, просить визнати за ним право на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування, за Договором № 014-13511-200215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро від 20 лютого 2015 року, що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) та [PERSON] ; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 2707,11 євро, але не більше суми граничного розміру відшкодування та визнати недійсним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015р. №813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро №014-13511-200215 від 20.02.2015р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у позові. В чергове судове засідання представник позивача не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, посилаючись на письмовий відзив, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними. Зазначив, що 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким, з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Водимировича. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в AT «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по вересень 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року, строк здійснення тимчасової часової адміністрації у AT «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно. Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано AT «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації AT «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 619 від 20.02.2017 року продовжено строк процедури ліквідації AT «Дельта Банк» на два роки по 04 жовтня 2019 року включно. Між Позивачем та AT «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу. Вказаний договір відповідачем визнано нікчемним відповідно до пункту 7 частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що Позивача було повідомлено листом від 23.09.2015 року. Так, комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 3 8 Закону. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами- клієнтами Банку. Так, дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в AT «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (200 000 грн.), і відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни AT «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації AT «Дельта Банк» та реалізації його майна. Незважаючи на заборону, AT „Дельта Банк" був укладений депозитний договір з позивачем та проведено операцію за результатами якої збільшилася гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, що є порушенням Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», яка обов`язкова до виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності. Вже постановою НБУ №150 від 02.03.2015 року Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк" віднесене до категорії неплатоспроможних, що підтверджує законність прийнятих обмежень відносно Банку постановою від 30.10.2014 р. Тобто, за таких умов, укладання між Банком та фізичними особами договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання Банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб. Під час перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім`я позивача, надійшли внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов`язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову. В чергове судове засідання представник відповідача не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Фонд гарантування вкладів в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Так, судом встановлено, що 20 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) №014-13511-200215. На вкладний рахунок позивача зараховано кошти у розмірі 5000 євро згідно з платіжним дорученням від 20 лютого 2015 року № 46234869. Протягом періоду з 24.02.2015р. по 02.03.2015р. [PERSON] вилучив частину вкладу в сумі 2295 євро, що підтверджується заявами на видачу готівки №46374235 від 24.02.2015р., №46446501 від 25.02.2015р., №46504714 від 26.02.2015, №46563329 від 27.02.2015р., №46635901 від 02.03.2015р. Залишок депозиту становить 2707,11 євро, що підтверджується випискою за операціями по картковому рахунку станом на 04.03.2015р. 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в AT «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по вересня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової часової адміністрації у AT «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно. Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано AT «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації AT «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 619 від 20.02.2017 року продовжено строк процедури ліквідації AT «Дельта Банк» на два роки по 04 жовтня 2019 року включно. Представник ПАТ «Дельта Банк» Сичевська Ю.К. листом від 23 вересня 2015 року №8821/3191 повідомила [PERSON] про те, що договір банківського вкладу від 20.02.2015 року № 014-13511-200215 та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, визнані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нікчемними відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» . Згідно наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності договору банківського вкладу № 014-13511-200215 від 20.02.2017 року. Наслідком визнання договору банківського вкладу нікчемним стало те, що його не включено в реєстр вкладників ПАТ « Дельта Банк» вклади яких підлягають відшкодуванню ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року.. Частиною першою статті 3 Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Згідно ч. 5 ст. 27 Закону протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Приписи ч. 6 ст. 27 Закону визначають, що Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону. Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення № 14) перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах суми граничного розміру відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації, така сума відшкодування включається до Переліку. До Переліку не включаються: інформація про вкладників, які отримали всю належну їм гарантовану суму відшкодування під час дії тимчасової адміністрації; інформація про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону; записи, що повернуті банку для доопрацювання як помилкові, - до усунення помилок. Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Згідно ч. 1 ст. 28 Закону, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст.26 цього Закону. Отже, передбачені Законом гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку у розумінні ст. 2 Закону. Відповідно до витягу з протоколу засіданні Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеної наказом від 29.05.2015 №408, та витягу з наказу від 16.09.2015 №813, застосовано наслідки нікчемності догорів банківського вкладу (депозиту) згідно з додатком, зокрема, до договору банківського вкладу (депозиту) №014-13511-200215 від 20.02.2015р. Висновок про нікчемність договорів зроблено на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зі змісту письмових пояснень вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність вказаного договору, оскільки кошти в порушення умов договору банківського вкладу (депозиту) та банківських правил надійшли на рахунок позивача з банківського рахунку іншої особи в період дії постанови Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», що, на думку відповідача, свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування. За твердженням Уповноваженої особи Фонду, свідченням нікчемності є зарахування коштів на депозитний рахунок позивача від третьої особи, що порушує умови договору банківського вкладу (депозиту), відповідно особі надано переваги (пільги), прямо не встановлені для неї законодавством чи внутрішніми документами банку. Так, відповідно до наведеної правової норми правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку . Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", та транзакцій, здійснених за цим договором, оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу. Відтак, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі №804/6992/15. Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом", який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону №4452-VI,Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Забезпечуючи виконання статті 38 Закону 4452-VI відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Крім цього ПАТ Дельта Банк віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015, тоді як депозитний договір з позивачем укладений 24.02.2015, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з п. 7 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком. При цьому суд враховує, що з часу укладення депозитного договору з позивачем по ньому проводилися операції і банк такі проводив, таким чином визнаючи чинність вказаного договору. Крім того, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала. При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15. За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків він є внутрішнім розпорядчим документом банку, і не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача. На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку Позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору внесені. Відтак, кошти на поточному рахунку позивача, є вкладом у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду. Відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем порядку укладення Договору банківського вкладу та не надано суду доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Посилання Уповноваженої особи на постанову правління Національного банку України від 30.10.2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта банк» до категорії проблемних», якою встановлено обмеження в діяльності банку, що була наявна на момент укладання договору банківського вкладу (депозиту) та, на переконання останнього, перешкоджала його укладенню, судом оцінюється критично, оскільки зазначена постанова становить банківську таємницю і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження. Окрім того, постанова Правління Національного банку України 30.10.2014 № 692/БТ стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені статтею 75 Закону України Про банки і банківську діяльність для Національного банку України. З огляду на викладене, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону доводи відповідача стосовно того, що договір банківського вкладу та транзакція за цим договором, є нікчемними, як такі, що укладені та вчинені під час дії обмежень, встановлених постановою Правління НБУ від 30.10.2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта банк» до категорії проблемних». Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивача за відсутності правових підстав неправомірно не включено до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права на відшкодування коштів вкладу з покладенням обов`язку на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. чи особу, яка виконуватиме такі обов"язки, включити [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб . Що стосується вимог про визнання недійсним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 року №813 «Щодо заходів пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу «Зростаючий» №014-13511-200215 від 20.02.2015р укладеного між Шалайком та ПАТ «Дельта банк» то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вказаний наказ є внутрішнім документом банку і не створює жодних правових наслідків на позивача, а отже ним права позивача не є порушені. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не сплачено судовий збір на підставі ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при зверненні до суду, у зв`язку з частковим задоволення позовних вимог до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича з останнього підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial