Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

31.07.2018 року до Чаплинського районного суду Херсонської області з окремими позовними заявами звернулись позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до ПП «Ділан» про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернення в натурі земельної ділянки власнику. 14 листопада 2018 року ухвалою Чаплинського районного суду позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до ПП «Ділан» про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернення в натурі земельної ділянки власнику були об`єднані в одне провадження та присвоєно номер справи №665/1183/18. 06 травня 2019 року представником відповідача адвокатом Красновою І.В. було подано відзив, в якому вказує що позовні вимоги позивачів, зокрема позивачки [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем проводяться розрахунки по сплаті орендної плати в повному обсязі, зокрема позивачка [PERSON] у 2016 році отримала орендну плату у розмірі 7500 грн., у 2017 році 10000 грн., у 2018 році 14000 грн., тобто зазначені виплати не є сталими, а договір оренди землі не містить умов щодо чіткого визначення щорічного підвищення орендної плати. Що стосується доводів позивача стосовно розірвання спірного договору оренди землі через незатвердження відповідачем плану сівозміни, що, на думку позивача, може призвести до погіршення екологічного стану належної йому земельної ділянки, адвокат зазначила, що ці вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, що може призвести до погіршення екологічного стану та родючості земельних ділянок. 10 жовтня 2019 року ухвалою Чаплинського районного суду, на підставі заяв позивачів, змінено підстави позову, у зв`язку з чим подальший розгляд справи здійснюється з врахуванням вказаних підстав. 17 жовтня 2019 року під час підготовчого судового засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] заявили клопотання про залишення їх позовних вимого без розгляду, у зв`язку з вирішенням спірних питань, про що винесено ухвалу від 14.10.2019 про залишення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] без розгляду. Представник позивачки [PERSON] , [PERSON] , на позові наполягав. У зв`язку з наведеним та наполяганні позивачки [PERSON] на позові, подальший розгляд справи здійснювався з врахуванням змінених підстав позову, розглядаючи вимоги позивачки. Так позивачка [PERSON] у своєму зміненому позові, просить розірвати договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] і ПП «Ділан» посилаючись на те, що їй, як власнику земельної ділянки, стало відомо про використання протягом 2016, 2017, 2018 років і станом на поточний період 2019 року за цільовим призначенням належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, третіми особами, зокрема суб`єктом господарювання - товариством з обмеженою відповідальністю «СІНА», чому передувало укладання усної домовленості про спільну (сумісну) діяльність між ТОВ «СІНА» та ПП «Ділан», що є порушенням умов договору та свідчить про систематичність, тривалість, безперервність невиконання орендарем своїх обов`язків за договором в частині безпосередньо предмету договору - вирощування сільськогосподарських культур та здійснення сільськогосподарської діяльності Орендарем на земельній ділянці, належній позивачу. Щодо предмету позову, відповідно до якого позивачка просила розірвати спірний договір оренди з підстав невиплати та порушення строків виплати орендної плати відповідачем, зазначила, що відповідачем фактично виконується обов`язок з виплати орендної плати, хоча і з порушеннями в частині строків виконання такого обов`язку, саме по собі не може мати наслідку ухвалення судом рішення про розірвання договору оренди, а тому виникла необхідність зміни підстав позову щодо розірвання договору оренди, а саме невиконання обов`язку орендарем в частині здійснення з вирощування сільськогосподарських культу та нездійснення ним сільськогосподарської діяльності на орендованій земельній ділянці, належної позивачу. Заперечень після змінення підстав позову до суду не надходило та в судовому засіданні не заявлялось. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити, з підстав викладених в ньому. Представник відповідача адвокат Краснова І.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю та недоведеністю. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ІІІ-ХС № 039517, виданого «10» серпня 1999 року та Свідоцтва про право спадщини за законом від 06.02.2017 року, належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 11.11 га., яка розташована на території Магдалинівської сільської ради Херсонської області. Вказана земельна ділянка внесена до Єдиного державного земельного кадастру де власником зазначено [PERSON] . Вказана земельна ділянка, згідно договору оренди землі укладеного «17» серпня 2004 року та зареєстрованого «01» вересня 2004 року у Чаплинському райвідділі Херсонської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за №04047300000247, надана покійною матір`ю позивачки [PERSON] , спадкоємцем якої є позивачка, в оренду строком на 49 років відповідачу - ПП «Ділан». Згідно копій видаткових касових ордерів від 25.01.2018 та 23.01.2017 вбачається, що матір позивачки, а згодом позивачка отримувала орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою від відповідача ПП «Ділана» в розмірі 10000 грн. та 7500 грн. відповідно. З поданого Чаплинською державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі на вимогу суду, згідно ухвали від 14.11.2018, листа від 30.11.2018 №13002/10/21-22-50-10 вбачається відсутність укладення договорів про спільну діяльність між ТОВ «СІНА» та відповідачем ПП «Ділан». У розумінні Європейського суду з прав людини для того щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду. Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Белеш та інші проти Чеської Республіки. § 49). Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі викладеного судом, з метою справедливого розгляду та ефективного захисту оспорюваних прав, у продовж всього розгляду справи мають прийматися до розгляду докази, які надаються сторонами в обґрунтування своїх заперечень і які судом застосовуються при вирішенні даної справи та з`ясовуватися обставини та підстави, на які посилається позивач в своїх доводах, надаючи допомогу у витребуванні таких, чим сприяти утвердженню правосуддя. Згідно зі статтею 2 ЗК України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб`єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Водночас, за змістом статті 13 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на момент укладення спірного договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Таким чином, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі. При цьому правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки). Положеннями частин 1, 7 статті 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Згідно з частиною 6 статті 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Відповідно до статті 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Відповідно до вимог ст. 526, ст. 527, ст. 530, ст. 535 ЦК України, зобов`язання, у т.ч. ті, які виникають з договорів, мають виконуватися належним чином, належними сторонами, в порядок, спосіб та строк, визначений зобов`язанням. Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, використання землі не за призначенням, а також з інших підстав, визначених законом. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем ПП "Ділан" укладено договір оренди земельної ділянки належної позивачці на праві власності. Договором не визначено умов передачі земельної ділянки в суборенду. Позивачка обґрунтовуючи свої позовні вимоги в заяві про зміну підстав позову зазначила, що їй стало відомо про використання протягом 2016, 2017, 2018 років і станом на поточний період 2019 року за цільовим призначенням належної їй земельної ділянки третіми особами, тобто товариством з обмеженою відповідальністю «СІНА», чому передувало укладання усної домовленості про спільну (сумісну) діяльність між ТОВ «СІНА» та ПП «Ділан», але жодних належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надала. Натомість, вищенаведений лист Чаплинської державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 30.11.2018 №13002/10/21-22-50-10 свідчить про відсутність на обліку договорів про спільну діяльність ТОВ «СІНА» та ПП «Ділан». Крім того в матеріалах справи не міститься жодного доказу про передачу належної позивачці земельної ділянки відповідачем у суборенду іншим суб`єктам, зокрема й ТОВ «СІНА». Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що судом не встановлено порушення відповідачем умов укладеного з позивачем договору оренди землі від 17 серпня 2004 року, які полягають у користуванні належною позиваці земельною ділянкою без її згоди третіми особами (суборенда), суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed