Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS]., гаражне товариство "Металург-1", укладений 15.01.2013 між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем, визнати за нею право власності на це майно. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15.01.2013 між сторонами укладено договір купівлі-продажу гаражу за вищевказаною адресою, у простій письмовій формі. На підтвердження укладеного договору відповідачем складено розписку про отриманя коштів за продане майно. У день продажу майна відповідач передав позивачеві документи на гараж, ключі від нього, та вона почала використовувати гараж за призначенням. В порушення ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, оскільки [PERSON] після отримання коштів за майно почав уникати зустрічей. З ним неодноразово призначався день посвідчення договору, позивач домовлялась з нотаріусом про час, але відповідач вигадіє різні причини та не з'являється. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Зазначила, що укладення договору купівлі-продажу сторонами було добровільним, коли вона віддавала гроші за гараж за договором купівлі-продажу та отримувала документи на гараж та ключі, в неї не було сумнівів щодо подальшого нотаріального посвідчення договору, оскільки відносини з [PERSON] були добрими. Відповідач [PERSON], повідомлений про місце, дату та час розгляду справи судом, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність не направив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Третя особа у справі [PERSON] підтримав позовні вимоги, вважав наявними підстави для їх задоволення. Зазначив, що позивач намагалась нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу гаражу, проте відповідач всіляко цього уникав. Протягом розгляду справи до участі в справі притягнуто [PERSON], оскільки спірне майно було набуте [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, відповідно до якої вважала, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутність. Суд, з урахуванням думки учасників процесу, визнав можливим розглянути справу у відсутність третьої особи [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши позовну заяву на дослідивши письмові докази у справі, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Юридичний компроміс" від 28.12.2007 визнано дійсним договір купівлі-продажу гаражу [NUMBER], розташованого в гаражному товаристві "Металург-1", укладений 12.11.2007 між [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно. Рішення набрало чинності з моменту оголошення, тобто 28.12.2007. /а. с. 11-12/. На час набуття [PERSON] права власності на гараж, він перебував у шлюбі з [PERSON], який розірвано 20.03.2008 /а. с. 18/. 27.05.2008 право власності на даний гараж зареєстроване [PERSON] в КП "Алчевське бюро технічної інвентаризації", 25.03.2008 виготовлено технічний паспорт на гараж. /а. с. 13, 15-16/. 15.01.2013 [PERSON] написана розписка, згідно якої він отримав 10000 грн. в рахунок продажу ним гаражу [NUMBER] в гаражному товаристві "Металург-1" в м. Алчевську, від [PERSON] Оригінали документів і ключі передав. /а. с. 14/. Стаття 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, як це визначено ч. 1 ст. 632 ЦК України. Частина 1 ст. 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець), передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму /ст. 655 ЦК України/. Статтею 657 ЦК України встановлено форму окремих видів договорів купівлі-продажу, та визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. У відповідності до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу гаражу вчинений у простій письмовій формі не заслуговують на увагу. Так, вимоги до письмової форми правочину встановлені ст. 207 ЦК України, відповідно до ч. ч. 1, 2 якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст /умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства - ч. 1 ст. 628 ЦК України/ зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В матеріалах справи міститься лише розписка, складена відповідачем, в якій він зазначає, що отримав 10000 грн. в рахунок продажу гаражу. У вказаному документі - розписці - зокрема конкретно не визначено ціну договору, тоді як ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу. Формулювання "отримав 10000 грн. в рахунок продажу мною гаражу" підтверджує отримання позивачем грошових коштів, проте не вказує, чи є це повною оплатою за договорм, чи відповідачем отримано частково оплату в рахунок продажу. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, закон вимагає наявності в сукупності трьох обставин, за яких договір може бути визнаним дійсним у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору: 1) домовленість сторін щодо усіх істотних умов договору, що має бути підтверджена письмовими доказами, 2) повне або часткове виконання договору, 3) ухилення однієї із сторін від його нотаріального посвідчення. Суд вважає відсутніми належні, допустимі та достатні докази для висновку про домовленість сторін щодо усіх істотних умов договору, оскільки, як було наведено, матеріали справи містять розписку відповідача про отримання ним грошових коштів в рахунок продажу гаражу, проте у вказаній розписці не зазначено, що вказана сума є ціною договору, вартість предмета договору визначена сторонами в 10000 грн. Крім того, матеріали справи не доведено, та в судовому засіданні позивачем не надано жодних доказів здійснення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від нотаріального посвідчення договору. Так, відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача з приводу нотаріального посвідчення договору, направляв відповідні листи чи запрошення до нотаріуса. Також не підтверджено, що позивач звертався до нотаріуса, призначав з нотаріусом зустрічі для посвідчення договору, на які [PERSON] не з'явився. Таким чином, оскільки позивачем та відповідачем порушено вимоги закону щодо форми договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивач не надала належних, допустимих та достатніх доказів домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору та щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, суд надходить до висновку, що договір є неукладеним, а тому підстави для визнання його дійсним відсуті. Вимога про визнання права власності є похідною від вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Оскільки суд не знайшов підстав для визнання договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна дійсним, а саме з цією обставиною позивач пов'язував виникнення у нього права власності на це майно, то підстав для визнання за позивачем такого права не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed