Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Мотивувала свій позов тим, що після смерті її батьків [PERSON], який помер 08 вересня 2001 року та [PERSON], яка померла 14 січня 2002 року, відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є донька померлих позивач [PERSON] Фактично прийнявши спадщину, позивач звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння спадкоємцеві було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сонячна (Комуністична), 41 в с. Феськівка Менського району, Чернігівської області. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Після перерви в судове засідання не зявилась, просила розгляд справи закінчувати без її участі. Представник відповідача Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 08 вересня 2001 року в с. Феськівка, Менського району, Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 107461, виданого виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Фактично спадщину після померлого чоловіка прийняла дружина [PERSON], оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно повідомлення нотаріуса Менської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1 за 1991 1995 роки, виданої Феськівською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Феськівка по вул. Сонячна (Комуністична), 41, мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був [PERSON], членами колгоспного двору були: дружина [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір» (а.с.13). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Феськівка Менського району Чернігівської області по вул. Сонячна (Комуністична), 41 збереглось за [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/2 кожному. 14 січня 2002 року в с. Феськівка Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 132256, виданого виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сонячна (Комуністична), 41 в с. Феськівка Менського району Чернігівської області та інше майно. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після померлої матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8-9). Спадкоємець першої черги за законом на спадкове майно після померлих батьків [PERSON] помер 20 серпня 2015 року в с. Феськівка Менського району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 258768, виданого виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області. Згідно довідки № 137 від 27.01.2017, виданої виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] (Комуністична), 41, Менського району Чернігівської області, одна (а.с.11). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами спадкової справи № 692/2002 після померлої 14 січня 2002 року [PERSON], [PERSON] прийняла спадщину і в установлений законом строк звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1520/02-31 від 23.05.2017 (а.с.19). Оскільки, у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Феськівка по вул. Сонячна (Комуністична), 41, був колгоспним двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Технічний паспорт на житловий будинок № 41 по вул. Сонячна в с. Феськівка Менського району Чернігівської області виготовлено 30.01.2017 (а.с.20-22). Згідно із звітом про оцінку майна, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Феськівка, вул. Сонячна, 41, Менського району, Чернігівської області має загальну вартість 21493 грн. 00 коп. (а.с.23-38). Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача, а саме: визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Сонячна, 41 в с. Феськівка Менського району, Чернігівської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved