Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У грудні 2019 року представник комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання протягом опалювальних сезонів впродовж з 2003 року по 2019 рік надавало послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , де уповноваженим власником був [PERSON] до 27.05.2017 року. З жовтня 2002 року по квітень 2016 року послуги з постачання теплової енергії за даною адресою споживання надавало Комунальне підприємство «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради. Проте, на підставі рішення Дніпровської міської ради "Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП "Дніпровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" № 24/23 від 19.07.2017 року КП "Теплоенерго" було передано право вимоги заборгованості, яка виникла перед КП "Дніпровські міські теплові мережі". На виконання даного рішення між КП "Дніпровські міські теплові мережі" та КП "Теплоенерго" було укладено акт приймання-передачі № 1 "Передача дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію" від 06.11.2017 року, відповідно до якого КП "Теплоенерго" було взято на облік дебіторську заборгованість в розмірі 22 812, 30 грн. Ця сума була включена до особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач не здійснював оплату послуг з теплопостачання за період з жовтня 2002 року по квітень 2017 року. Заборгованість відповідача за період з жовтня 2002 року по квітень 2017 року складає 29 346, 05 грн. Крім того, на суму заборгованості відповідачу нараховано 3% річних у сумі 6 307, 98 грн. та інфляційне збільшення 41 310, 60 грн. Таким чином, загальна сума боргу складає 76 964, 63 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно матеріалів справи [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією наданою адресно - довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області. [PERSON] , 1975 року народження, до 27.05.2017 року був власником квартири [ADDRESS] про що свідчить договір купівлі - продажу квартири від 27.05.2017 року. При цьому згідно з рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року № 23/24 КП "Теплоенерго" передано дебіторську заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію, яка виникла перед КП "Дніпровські міські теплові мережі". Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки. У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникають з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії (юридичний факт), а саме: КП "Теплоенерго" надає відповідачу послуги з теплопостачання і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, має оплачувати вартість одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем квитанцій, чим фактично визнається наявність між сторонами цивільно-правових відносин. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з жовтня 2002 року по квітень 2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 29 346, 05 грн. За змістом статті 322 ЦК України, статті 162 ЖК України власники або наймачі житла зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Так згідно зі статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а також інфляційне збільшення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконув свій обов`язок по сплаті вартості послуг з теплопостачання, наявність заборгованості за послуги з теплопостачання відповідачем не спростована, суд вважає, що позов комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з жовтня 2002 року по квітень 2017 року в сумі 29 346, 05 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в сумі 6 307, 98 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 41 310, 60 грн., а всього 76 964,63 грн. Крім того, у зв`язку зі зверненням до суду комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved