Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Козельщинської об`єднаної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Козельщинська державна нотаріальна контора, Козельщинський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про встановлення факту родинних відносин, у якій просив встановити факто того, що він та [PERSON] , який помер [INFO] , є двоюрідними братами. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що після смерті брата [PERSON] відкрилася спадщина, яка включає у себе й земельну ділянку площею 3,24 га, що розташована на території Козельщинської територіальної громади Козельщинського району Полтавської області. Окрім позивача, заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] , який родинних стосунків з померлим спадкодавцем не підтвердив, інші спадкоємці відсутні. Заповіт померлий за життя не складав. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачеві було відмовлено з тих підстав, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між ним та [PERSON] , а саме, які б підтверджували, що вони є двоюрідними братами. Свідоцтво про народження [PERSON] до даного часу не зберіглося, книги реєстрації актів цивільного стану про народження за період з 1908-1916 роки також не збереглися. Використавши усі можливості досудового врегулювання спору, не усунуто обставини, які перешкоджають праву позивача на спадкування. Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача: Козельщинську державну нотаріальну контору, Козельщинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми); витребувано з Козельщинської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після померлого [PERSON] . Також за ініціативою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: [PERSON] як потенційного спадкоємця після померлого [INFO] [PERSON] . Призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 28.12.2020. У підготовчому судовому засіданні 28.12.2020 позивачеві судом було роз`яснено наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача та запропоновано залучити у якості співвідповідача [PERSON] , який також заявив свої права на спадщину після померлого [PERSON] . У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21.01.2021. 19.01.2021 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, у якій позивач уточнив по батькові померлого спадкодавця з помилково зазначеного « [PERSON] » на « [PERSON] », а також залучено у якості відповідача 2: [PERSON] . Підготовче судове засідання, призначене на 21.01.2021, протокольною ухвалою суду відкладено на 01.02.2021 за заявою відповідача з метою надання йому можливості скористатися правовою допомогою, а також підготувати відзив на позовну заяву позивача. Ухвалою суду від 01.02.2021 залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2021, задоволено клопотання позивача про виклик свідків та викликано свідків у судове засідання; встановлено порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів. Протокольною ухвалою суду від 18.02.2020 відкладено судове засідання на 03.03.2021 у зв`язку з неявкою учасників справи та задоволенням клопотань представника відповідача та позивача про відкладення розгляду справи. У судовому засідання 03.03.2021 позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Пояснив, що його матір [PERSON] та матір померлого [PERSON] - [PERSON] були рідними сестрами. Обидві сестри померли: [PERSON] у 1989 році, а [PERSON] - у 1982 році. Дошлюбні прізвища обох сетер змінилися після їх одруження: у 1947 році [PERSON] одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », а його матір вийшла заміж у 1937 році й змінила прізвище на « [PERSON] ». Зазначав, що до суду він змушений звернутися, оскільки втрачені архівні актові записи про народження його матері, й він не може у позасудовому порядку довести, що у [PERSON] та [PERSON] були спільні батьки, а він та [PERSON] , відповідно, - двоюрідні брати. Пояснив, що на похорон брата не зміг приїхати, оскільки у день його похорон був сніг, й він не міг доїхати до села Майорщина, де брат постійно проживав та помер. Представник третьої особи Козельщинського районного відділу ДРАЦС Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, пояснення третя особа не подала, у письмовій заяві просили суд здійснювати судовий розгляд без представника відділу ДРАЦС. Представник третьої особи Козельщинської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, пояснення по суті спору третя особа не подала, направила до суду копію витребуваної спадкової справи, у письмовій заяві просила суд розглядати справу без представника держнотконтори. Представник відповідача Козельщинської селищної ради у судове засідання не з`явився, відзив відповідач не надав, подав до суду заяву про розгляд справи без представника селищної ради, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Грущанський Владислав Олегович відзив до суду не надали, у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, надали пояснення, а також клопотання щодо недостатності доказів родинних відносин та застосування судової практики, у яких зазначали, що позивач не надав належних та допустимих доказів (спільні фото, свідоцтва про народження тощо) родинних відносин з померлим [PERSON] , які б достовірно підтверджували родинні відносини, окрім того позивач не надав доказів, які б підтверджували спільні дівочі прізвища [PERSON] та [PERSON] - « [PERSON] », а виключно покази свідків не є належним доказом факту родинних відносин, що відповідає висновкам Полтавського апеляційного суду від 10.06.2019 у справі № 548/893/17, від 29.01.2020 у справі № 552/4885/18. На підтвердження власного інтересу щодо спадщини, відповідач пояснив, що він не є родичем померлого, але опікувався ним протягом останніх двох років перед його смертю. Крім того, представник відповідача, вважав, що суд не має права приймати до уваги визнання позову Козельщинською селищною радною, оскільки остання не має власного інтересу у справі як орган територіальної громади, оскільки спадщина у даній справі не може бути визнана відумерлою. Також заперечував на можливості долучення позивачем до матеріалів справи додаткових доказів під час судового розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши покази допитаного у судовому засіданні свідка, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини ( ч. 4 ст .1266 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). У відповідності до п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерство юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва (пп. 4.1); доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (пп. 4.2); спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття (пп. 4. 6); свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків (пп. 4.9); свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12); при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п. 4.14). Верховний Суд України в своєму листі від 01.01.2012 "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив таке: Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб… До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним… Судом встановлено, що [INFO] у селі Майорщина Козельщинського району Полтавської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.01.2019 Козельщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 24) та копією актового запису про смерть від 14.01.2019 № 11 (а.с. 44). З актового запису про смерть вбачається, що [PERSON] , народився, проживав та помер у селі Майорщина Козельщинського району Полтавської області. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області (а.с. 19). До дня смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 20.02.2019 № 340, виданою Лутовинівським старостинським округом Козельщинської ОТГ (а.с. 21). Заповіт на випадок своєї смерті за життя [PERSON] не складав, що встановлено з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.08.2020 № 61255275 (а.с. 15). 03.04.2019 на підставі заяви про прийняття спадщини позивача [PERSON] , [INFO] , Козельщинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 87/2019 (а.с. 11). 19.06.2019 заяву про прийняття спадщини до Козельщинської державної нотаріальної контори подав також [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Отже, і позивач і відповідач у шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, подали заяви про прийняття спадщини, а отже, є потенційними спадкоємцями після померлого [PERSON] . Наявність підстав для закликання спадкоємців (позивача та відповідача) до спадкування та почерговість спадкування у даній справі судом не досліджується, оскільки не є предметом спору, та такий обов`язок у відповідності до вищенаведених норм Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерство юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, покладається на нотаріуса під час вирішення питання про видачу свідоцтва про право на спадщину кожному зі спадкоємців, що звернуться з відповідними заявами. 11.08.2020 позивач [PERSON] звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідного брата [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. від 11.08.2020 відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку с/г призначення площею 3,24 га, що знаходиться на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування після померлого [INFO] його двоюрідного брата [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як двоюрідними братами (а.с.10). З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10) вбачається, що спадкова справа на майно померлого [PERSON] заведена [INFO] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] подав також [PERSON] , але свої родинні стосунки не підтвердив. Спадкове майно є особистою власністю померлого, такого, що пережило, подружжя немає, спадкоємців, передбачених ст. 1261-1265 ЦК України немає, інших спадкоємців немає, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. [PERSON] пояснив, що є сином [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження, а [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження, яке приєднано до матеріалів спадкової справи, але у нього відсутні свідоцтва про народження матерів: його та померлого, а архіви не збереглися, про що свідчить довідка Козельщинського районного відділу ДРАЦС від 22.08.2019 № 1937/02-14. Успадкувати майно померлого [PERSON] зможе лише за умови встановлення факту родинних відносин між ним та його двоюрідним братом. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.05.1950 (а.с. 25) батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , місце народження: Полтавська область, село Майорівка Козельщинського району. Відповідно до запису акту про народження від 26.01.1948 №3 (а.с. 55) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (40 років) та [PERSON] (37 років), місто постійного мешкання батьків: с. Майорщина Козельщинського району Полтавської області . Згідно листа Козельщинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області від 22.08.2019 № 586/16.9-04-30 у архіві не виявлено актового запису про народження [PERSON] , 1913 року народження, та [PERSON] , 1911 року народження. Перевірка проведена за період з 1910-1916, 1908-1914 роки, Книги реєстрації актів цивільного стану про народження за 1908-19016 роки не збереглися, також перевірені поновлені актові записи про народження за період з 1944 по теперішній час, та актові записи також не виявлені. Відповідно до архівної довідки від 02.10.2019 № 04-13/947, виданої Державним архівом Полтавської області, у метричній книзі для запису народжених за 1910 рік значиться народжена та хрещена [INFO] [PERSON] , батьки: «козак [PERSON] та його законна дружина [PERSON] *. У метричних книгах для запису народжених за 1912, 1914 рр., які надійшли на зберігання до Державного архіву Полтавської області, метричного запису про народження [PERSON] , 1913 р.н., немає. Метричні книги для запису народжених парафіян Миколаївської православної церкви с. Бригадирівка Кобеляцького повіту Полтавської губернії (нині с. Майорщина Козельщинського району Полтавської області) за 1913 рік у державному архіві відсутні. Значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 рр.) нацистськими загарбниками. У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 14.11.2019 № 00024555845 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про народження [PERSON] , 1913 року народження - відсутня. Перевірку проведено за 1910-1916 роки. Книги державної реєстрації актів за 1910-1916 роки за зазначеним у запиті населеним пунктом збереглися частково. Отже, суд дійшов висновку, що позивач ужив усіх залежних від нього заходів з метою отримання доказів та доведення фактів родинних відносин з померлим спадкодавцем в позасудовому порядку, але позбавлений можливості довести такий факт з незалежних від нього причин перед нотаріусом з метою оформлення права на спадщину. Свідок [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні пояснила, що з січня 1965 року по грудень 1967 року проживала та працювала у селі Майорщина Козельщинського району. Особисто знала «тітку [PERSON] » ( [PERSON] ) та її сестру «тітку [PERSON] » ( [PERSON] ), яка є матір`ю [PERSON] , але з останньою ніколи не спілкувалася. Під час спілкування зі [PERSON] , та їй постійно розказувала про свою родину, у тому числі про сестру [PERSON] та брата [PERSON] . Їй відомо, що тітка [PERSON] та тітка [PERSON] є сестрами, а їх прізвище з дитинства « [PERSON] », після одруження їх прізвища змінилися на « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно. Отже, з показів допитаного у судовому засіданні свідка вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є сестрами. Від допиту свідка [PERSON] позивач у судовому засіданні відмовився, інші учасники на допиті свідка також не наполягали. У судовому засіданні представник відповідача наполягав на недопустимості показань свідка [PERSON] , оскільки такі, на думку представника відповідача, ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, а саме [PERSON] , яка померла та не може вже бути допитана у судовому засіданні як свідок. Оцінюючи доводи представника відповідача, суд погоджується з тим, що [PERSON] померла, що не заперечувала ні одна із сторін, та, відповідно, з об`єктивних причин не може бути допитана судом як свідок. Разом з тим, у відповідності до ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. На думку суду, свідок [PERSON] повідомила суду обставини, які мають значення для справи; вона назвала джерела своєї обізнаності щодо наведених нею обставин; та, з її слів, їй ці обставини відомі безпосередньо від особи, щодо якої позивач повинен був але не зміг надати актовий запис про народження, що і стало підставою для звернення до суду. Допитати [PERSON] , 1913 (1910) року народження, суд не має можливості у зв`язку з її смертю, проте суд вважає, що показання свідка є допустимими, оскільки підтверджуються й іншими доказами у справі, які визнаються судом допустими, та їм не суперечать. Також суд зважає на те, що під час розгляду даної справи суд мав дослідити та встановити факт споріднення осіб (сестер [PERSON] та [PERSON] ), які народилися на початку минулого століття, й з дати їх народження минуло більше ста років, деякі архіви та документи не зберіглися внаслідок спливу значного часу з дати їх народження, у зв`язку з чим позивач мав певні складнощі при доказуванні факту споріднення з померлим двоюрідним братом, й інших можливостей, окрім як встановлення такого факту через суд, не мав. Тому суд з особливою ретельністю досліджував усі наявні докази у справі у їх сукупності, та вважає, що показання допитаного свідка не суперечать іншим доказам у справі, а отже можуть бути прийняті судом до уваги як один з доказів факту родинних відносин між позивачем та померлою особою. Також суд зважає на те, що позивач у віці 82 роки самостійно представляв власні інтереси у суді, не був представлений адвокатом, що ускладнювало процес змагальності у даній справі. Із запереченнями представника відповідача щодо безпідставності визнання позову з боку територіальної громади в особі Козельщинської селищної ради суд погоджується та не бере їх до уваги, оскільки Козельщинська селищна рада не має власного інтересу у даній справі та не може претендувати на спадкове майно. Суд відхиляє доводи представника позивача в частині суперечливої інформації, що міститься у відповіді Козельщинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 22.08.2019 № 586/16.9-04-30 (а.с. 17) та у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 14.11.2019 (а.с.23) щодо інформації про «не збереження» чи «часткового збереження» Книг реєстрації актів цивільного стану за періоди з 1908-2016 та з 1910-1916 роки, так як, по-перше, з обох наведених документів вбачається, що інформація щодо актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] не зберіглася; по-друге, перша відповідь (а.с.17) стосувалася тільки Книг реєстрації актів цивільного стану про народження за 1908-1916 роки, у другому ж документі (витяг, а с. 23) мова йде взагалі про усі Книги державної реєстрації актів цивільного стану за 1910-1916, а не тільки про Книги державної реєстрації актів цивільного стану про народження. У будь-якому випадку, на думку суду, незначні розбіжності, у документах, що видані офіційними державними органами, не можуть стати на заваді особи для встановлення нею фактів, за фіксацію та збереження яких відповідає держава. Крім того, суд ухвалюючи рішення у даній справі, враховує також принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, та забезпечення розумного балансу між інтересами сторін. Конституційний Суду України у своєму рішенні від 01.12.2004 справа № 1-10/2004 вирішив, шо поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (1501-06) та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції (254к/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Так, здійснивши аналіз матеріалів справи у їх сукупності, суд не знайшов підтверджень законного інтересу відповідача у даній справі. Зокрема, судом встановлено, що відповідач у шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже формально є потенційним спадкоємцем після померлого [PERSON] . Разом з тим, у судовому засіданні пояснив, що не є родичом спадкодавця, але опікувався ним протягом останніх двох років перед його смертю, займався його похованням. Доказів того, що він має законне право на отримання спадщини після померлого [PERSON] та очікуваний інтерес у разі, відмови у задоволенні позовних вимог позивача, суду не надав, отже його заперечення факту родинних відносин позивача та померлої особи не ґрунтуються на законних очікуваннях та інтересах відповідача та суд їх оцінює критично. Посилання представника відповідача на судові рішення Полтавського апеляційного суду у справах № 548/893/17 та № 552/4885/18 суд не бере до уваги, оскільки у даній справі факт родинних відносин позивача з померлою особою підтверджується не лише показами свідка, але й чітко просліджується з інших досліджених судом доказів, які у своїй сукупності разом з показами свідка надають можливість суду дійти висновку, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братами, тому позовні вимоги позивача слід задовольнити. Ураховуючи наведене, а також те, що, встановлення факту, який просить встановити позивач відповідає його інтересам, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, зокрема право на повторне звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, іншого порядку встановлення законом такого факту не передбачено, а тому суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved