Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

16.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Кредитні ініціативи", треті особи ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором частково недійсним. У процесі розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи ухвалою суду від 20.08.2014 року притягнута Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області . В обґрунтування позову зазначалося, що між [PERSON] та АКБ "ТАС-Комерцбанк", який в подальшому змінив своє найменування на ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", 09.08.2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 62 000,00 доларів США зі строком погашення до 08.08.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та позивачем 09.08.2007 року був укладений іпотечний договір, за умовами якого позивач передав в іпотеку АКБ "ТАС-Комерцбанк", який в подальшому змінив своє найменування на ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", належну позивачу на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] вартістю 453 043,00 гривні, яка була визначена за згодою сторін цієї угоди. 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк", який є правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", та ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено договір факторингу. В той же день, 28.11.2012 року між ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено наступний договір факторингу щодо того ж предмету цієї угоди. Одночасно з цим, 28.11.2012 року між ТОВ "Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" відповідно до положень статті 24 Закону України "Про іпотеку" та на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", було укладено нотаріально посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором. Відповідно до п. 12 вказаного договору про передачу прав за іпотечним договором, Іпотекодержатель Факторингова компанія "Вектор Плюс" передала новому Іпотекодержателю ТОВ "Кредитні ініціативи" права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до договору про передачу прав за іпотечним договором. Вважає, що договір про передачу прав за іпотечним договором, укладеним між ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", є недійсним тому, що права за цим договором передала особа, яка їх не отримувала та не мала взагалі. Адже дійсним Іпотекодержателем в особі Публічного акціонерного товариства "Сведбанк", який є правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", та попереднім фактором - ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс" нотаріально посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007 року не укладався, як це передбачено статтею 24 Закону України "Про іпотеку". Тому, останній не набув прав, про які йдеться мова, та які він міг би передати (відступити) іншій особі в майбутньому за спірною частиною вказаної угоди. Також, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.03.2014 року відмовляючи в задоволенні позову ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходив із того, що позивачем - ТОВ "Кредитні ініціативи" не надано суду належних та допустимих доказів переходу до нього прав грошової вимоги за кредитним договором № 0703/0807/88-262 та іпотечним договором № 0703/0807/88-262-2-1, укладеним між [PERSON] АКБ "ТАС-Комерцбанк". Відсутність нотаріального посвідчення договору про відступлення прав за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1, укладеного 09.08.2007 року між Іпотекодержателем в особі Публічного акціонерного товариства "Сведбанк", який є правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", та Товариством з обмеженою відповідальністю Факторинговою компанією "Вектор Плюс", на думку позивача є безумовною підставою для визнання наведеного договору про відступлення прав за іпотечним договором недійсним в певній частині, як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства України, а тому просив суд задовольнити вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заява про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволені позовних вимог у повному обсязі. У минулих судових засіданнях наполягала на задоволені позову в повному обсязі, зазначаючи, що незважаючи на судові рішення, відповідач постійно звертається із листами до [PERSON] в яких погрожує звернути стягнення на предмет іпотеки, на якє, як встановлено рішенням суду, у нього відсутнє право вимоги, йому телефонують та постійно погрожують. Крім того, наявність у реєстрі заборон даних про обтяження на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» і оригіналу документів, дозволяє відповідачу звернутися до будь-якого нотаріуса та вчинити виконавчий напис, приховавши відсутність у відповідача права вимоги на іпотечне майно, що він після ухвалення судових рішень і намагався здійснити. У судове засідання представник відповідача не з'явився до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ТОВ "Кредитні ініціативи", в якій він просить суд відмовити у задоволені заяви. Від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких він зазначає, що внаслідок укладення договору факторингу між ПАТ "Сведбанк", який в свою чергу виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" та Факторинговою компанією "Вектор Плюс", між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007 року позичальником згідно якого є [PERSON] ТОВ "Кредитні ініціативи" не укладало жодних договорів з ТОВ "ФК "Вектор Плюс" про передачу прав за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1, тобто відсутнє право вимоги саме за іпотечним договором. У зв'язку з чим вважає, що взагалі відсутні підстави для задоволення позову через відсутність самого предмету позову - відсутність правовідносин із позивачем щодо іпотечного майна та не укладання договору про передачу прав за іпотечним договором 28.11.2012 року від ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007 року. В минулих судових засіданнях представник ТОВ "Кредитні ініціативи" просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі на підставах аналогічних викладеним у письмових запереченнях. Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.08.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", який в подальшому змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", було укладено кредитний договір № 0703/0807/88-262, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 62 000,00 доларів США зі строком погашення до 08.08.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та позивачем 09.08.2007 року був укладений іпотечний договір № 0703/0807/88-262-Z-1, за умовами якого позивач передав в іпотеку Акціонерному комерційному банку "ТАС-Комерцбанк", який в подальшому змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", належну позивачу на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] вартістю 453 043,00 (гривні, яка була визначена за згодою сторін цієї угоди. Пунктом 11 Іпотечного договору № 0703/0807/88-262-Z-1 від 29.08.2007 року передбачено право Іпотекодержателя в особі "ТАС-Комерцбанк", який в подальшому змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо на день, визначений Основним зобов'язанням, Іпотекодавець в особі [PERSON] не поверне Іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням та цим Договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання. При цьому, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання та/або зобов'язань, передбачених договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекоджателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", який є правонаступником Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", та товариством з обмеженою відповідальністю Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено договір факторингу. У п. 2.4 наведеного договору факторингу зазначено, що перехід від Банку до Фактора Прав Вимоги за Договорами Забезпечення відбувається одночасно з переходом Прав Вимоги Заборгованості у момент укладання договору щодо відступлення Прав Вимоги за Договором Забезпечення у розрахункову дату. В той же день, 28.11.2012 року між ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено наступний договір факторингу щодо того ж предмету цієї угоди. Одночасно з цим, 28.11.2012 року між ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" відповідно до положень статті 24 Закону України "Про іпотеку" та на підставі договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", було укладено нотаріально посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором. Відповідно до п. 12 вказаного договору про передачу прав за іпотечним договором, Іпотекодержатель Факторингова компанія "Вектор Плюс" передала новому Іпотекодержателю ТОВ "Кредитні ініціативи" права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до договору про передачу прав за іпотечним договором. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Сутність договору факторингу полягає у тому, що суб'єкт цивільних правовідносин (кредитор) маючи боржника, який з тих чи інших причин не сплачує належні першому кошти, все ж таки ці кошти отримує, хоча і не від боржника, а від третьої особи, шляхом укладання з нею договору факторингу. Факторинг - це спосіб кредитування однієї особи іншою з умовою платежу у формі правонаступництва ("покупки", або передачі прав вимоги до третьої особи). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Предметом договору фінансування під відступлення грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги фактору в обмін на надання клієнту грошових коштів; відступлення клієнтом фактору своєї грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором (наприклад кредитний договір). Грошова вимога - це вимога клієнта до боржника на підставі будь-якого договору, за яким боржник повинен виплатити клієнту певну грошову суму. Відповідно ж до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" № 898-IV від 05 червня 2003 року (зі змінами) іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про іпотеку", правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя від 18.12.2013 року по цивільній справі № 335/8264/13ц у задоволенні позову ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Ухвалою апеляційного суду м. Запоріжжя від 20.03.2014 року по справі № 22- ц 778/1139/14 наведене рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін. Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ "Кредитні ініціативи ", суд виходив із того, що позивачем - ТОВ "Кредитні ініціативи " не надано суду належних та допустимих доказів переходу до нього прав грошової вимоги за кредитним договором № 0703/0807/88-262 та іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1, укладеним між [PERSON] АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є - ПАТ "Сведбанк"). Крім того, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.03.2014 року також встановлено, що обидва договору факторингу укладені в один день 28.11.2013 року, але позивачем (ТОВ "Кредитні ініціативи") як наступним фактором за другим договором факторингу не надано доказів, що перший фактор в особі Факторингової компанії "Вектор Плюс" встиг прийняти документації від клієнта ПАТ "Сведбанк", зареєструвати свої права за переданими іпотечними договорами в Державному реєстрі обтяжень, отримати згоду Банку на наступне відступлення права грошової вимоги. Не надано доказів також на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" справді мало місце, оскільки останнє не надало суду першої інстанції Додатків, які містять перелік кредитних договорів, зокрема договір з [PERSON] Не надано позивачем (ТОВ "Кредитні ініціативи") також Актів приймання- передачі Реєстру заборгованості, складеного за формою, встановленою Додатком № 2 до договору факторингу. Таким чином, як в ході розгляду справи у суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи, позивачем не було надано документів, які підтверджують набуття ним права грошової вимоги за кредитним договором та прав за іпотечним договором, укладеними між Банком та [PERSON]. Як зазначає позивач та в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту передання прав за іпотечним договором від Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", адже за договором факторингу такі права не можуть бути передані. Даний факт підтверджується і відповідачем у викладених ним письмових запереченнях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суб'єктом прав за іпотечним договором залишилося ПАТ "Сведбанк", а подальше передання прав за ним позивачеві від ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" не відбулося в силу того, що право вимоги за іпотечним договором ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" не мало. Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, у випадку відсутності у первісного кредитора права вимоги за іпотечним договором він не може передати новому кредиторові такі права. Таким чином, оскільки між дійсним Іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", який є правонаступником Акціонерного комерційного банка "ТАС-Комерцбанк", та Факторинговою компанією "Вектор Плюс" нотаріально посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007 року не укладався, як це обов'язково передбачено статтею 24 Закону України "Про іпотеку" та відповідним договором факторингу, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", який є правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та ТОВ Факторинговою компанією "Вектор Плюс", то, за таких обставин, до Факторингової компанії "Вектор Плюс" не перейшло право вимоги за Іпотечним договором № 0703/0807/88-262-2-1 від 29.08.2007 року та, з цієї причини, не могло відчужуватися в будь-який спосіб на користь інших осіб, Отже, ТОВ "Кредитні Ініціативи" не є іпотекодержателем та не володіє правами, наданими ПАТ "Сведбанк" за іпотечним договором №0703/0807/88-262-Z-1 від 09.08.2007 року. Відповідно до статті 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно до вимог статті 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про іпотеку", правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відсутність нотаріального посвідчення договору про відступлення прав за іпотечним договором № 0703/0807/88-262-Z-1, укладеного 09.08.2007 року між Іпотекодержателем в особі Публічного акціонерного товариства "Сведбанк", який є правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", та Товариством з обмеженою відповідальністю Факторинговою компанією "Вектор Плюс", є безумовною підставою для визнання наведеного договору про відступлення прав за іпотечним договором недійсним в певній частині, як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Як встановлено частиною 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його пійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До того ж, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності шлях його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, як це встановлено статтею 217 ЦК України. В даному випадку, оспорюваний правочин не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що встановлені статтею 203 ЦК України, тому, що угода була безтоварною, права, що передані за нею, були відсутні в ніявності, а сам правочин, за цих підстав, не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Згідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. У судовому засіданні представник ТОВ «Кредитні ініціативи» не заперечував, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не укладало жодних договорів з ТОВ ФК «Вектор Плюс» про передачу прав за іпотечним договором і відсутнє право вимоги саме за іпотечним договором, що також викладене у письмових запереченнях відповідача, а тому вважає, що відсутній предмет спору. Однак, як вбачається з листа ТОВ «Кредитні ініціативи» від 09.04.2014 року № 110433, тобто після постановлення ухвали апеляційного суду Запорізької області 20.03.2014 року, надісланого на адресу відповідача [PERSON], незважаючи на встановлення факту того, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутнє право вимоги, відповідач знову посилається на можливість задоволення вимог за основним зобов'язанням за рахунок іпотечного майна шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судовому засіданні також зазначив, що його довірителю постійно надходять подібні листи, телефонують представники відповідача із погрозами звернути стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом вчинення виконавчого напису. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 25.03.2014 року (вже після набрання рішенням суду законної сили) на ім'я [PERSON] від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] надіслано лист, згідно з яким повідомляється, що до нього звернулося ТОВ «Кредитні ініціативи» із заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі № 0703/0807/88-262 від 09.08.2007 року, незважаючи на ті обставини, що 20.03.2014 року набрало законної сили рішення суду яким встановлено факт того, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутнє право вимоги саме за цим іпотечним договором. Як вбачається із витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 01.04.2014 року квартира [ADDRESS] підставою виникнення права власності зазначено : іпотечний договір, що забезпечує зобов'язання за кредитним договором 0703/0807/88-262 від 09.08.07. власники: ТОВ «Кредитні ініціативи». До того ж, відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 18.09.2014 року за запитом суду зареєстровано обтяження на [ADDRESS] на підставі іпотечного договору №0703/0807/88-262-Z-1, 409, від 09.08.2007, [PERSON] приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу. Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов:якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на сьогоднішній день є актуальним, а його скасування має бути здійснене у відповідності до діючого Законодавства України. Відповідно до ст. 6 цього ж Закону органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав). Крім того слід зауважити, що на теперішній час Закон України «Про нотаріат» не містить положень щодо вчинення нотаріусами дій стосовно вилучення запису про наявність заборони відчуження нерухомого майна (зняття такої заборони). А отже, в даному конкретному випадку повноваження щодо внесення відомостей та інформації або змін у відомостях, їх вилучення або припинення на сьогоднішній день у відповідності до діючого законодавства покладаються на Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області. Враховуючи наведені обставини, поведінку відповідача після ухвалення судових рішень по справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка суперечить його ж поясненням у запереченнях на позов в частині того, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутнє право вимоги саме за іпотечним договором, доводи відповідача про відсутність предмету спору судом відхиляються і суд вважає, що права позивача є порушеними і підлягають задоволенню в обраний ним спосіб, оскільки позивач не має можливості інакше ніж шляхом звернення до суду захистити свої інтереси. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved