Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом ( який уточнила в ході розгляду справи) про стягнення неустойки (пені) у зв'язку з несплатою відповідачем аліментів, зазначаючи, що 01.03.1997 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Під час перебування в шлюбі, [INFO] року в них народилася донька [PERSON]. 23.04.2003 року шлюб між ними був розірваний. На підставі Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.11.2002 року з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян до її повноліття з 08 листопада 2002 року на користь [PERSON] 18.11. 2002 року Ковпаківським районним судом м. Суми був виданий виконавчий лист. Державною виконавчою службою виконавчий лист було прийнято до виконання. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 31 жовтня 2014 року в сумі 21522,87 грн. На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Станом на 01.12. 2014 року( на момент уточнених позовних вимог) утворилася неустойка(пеня) у зв'язку з несплатою аліментів за період з 01.01.2004 року по 01.12.2014 року, розмір якої становить 260407 гривні 85 копійок, які позивачка просила стягнути з відповідача. В судовому засідання позивачка, її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що позивачкою пропущений встановлений ст. 258 ЦПК України річний строк позовної давності до вимог про стягнення пені. Крім того, посилався на те, що відповідач на сьогоднішній день не має постійної офіційної роботи. В 2003 році потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, після якої поніс матеріальні втрати та підірвав здоров'я, переніс операцію по видаленню нирки. Весь час відповідач приймав участь у сплаті аліментів, перераховуючи кошти на картку доньки, надавав кошти на її День народження. У 2003 році це було в сумі 1200 гривень. За період з 2004 по 2014 року у відповідача збереглася частина квитанцій про оплату аліментів на суму 11914,38 грн. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 червня 2014 року розмір раніше стягуваних аліментів було зменшено з ? частини на 1/6 частину. Посилаючись на ці обставини, представник відповідача просив відмовити в позові за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що судовим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.11.2002 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO].( ар.с.6). На підставі рішення судом було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження відділом ДВС (ар. с. 7). Виконавчий лист надійшов на виконання до Сумського ВДВС в 2003 році з заборгованістю в сумі 234 гривні станом на 29.04. 2003 р., а станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів складає 21522 гривні 87 копійок(ар. с.108 -111). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 червня 2014 року задоволений позов [PERSON], стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.( ар. с. 43,44). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 23 липня 2014 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 червня 2014 року залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] відхилена.( ар. с. 44). З довідки Сумського ВДВС від 14 листопада 2014 року вбачається, що з 01.01.2004 року по 01.12.2014 року боржник періодично сплачував аліменти на утримання дитини, однак сплачував їх нерегулярно або не в повному обсязі. Всього державним виконавцем за весь час було нараховано 32937 гривень 87 копійок аліментів, а сплачено відповідачем 11415 гривень, заборгованість по аліментах станом на 31 жовтня 2014 року складає 21522,87 грн.( ар. с. 108-111). У відповідності з ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідно до розрахунків, наданих позивачкою, пеня за 2005 рік складає 6937,38 грн.,за 2006 рік - 12930,99 грн., 2007 рік - 18258,72 грн.,2008 рік - 60861,76 грн., зав 2009 рік - 32646, 59 грн., за 2010 рік - 42319,86 грн., за 2-11 рік - 28298,32 грн., за 2012 рік - 36680,15 грн., за 2013 рік - 17359, 45 грн., за 2014 рік - 4087, 63 грн., а всього 260407, 85 грн. ( ар.с.115-117). Порядок та методика розрахунків сторонами фактично не оспорюється і не суперечить положенням, що містяться в правовому висновку Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року розглянув справу № 6-81 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів (офіційний веб-сайт Суду (http://www.scourt.gov.ua) підрозділ "Постанови у справах цивільної юрисдикції" розділу "Рішення Верховного Суду України". При цьому був зроблений правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів необхідно з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже, суд вважає встановленим, що загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів складає 260407, 85 грн., які позивачка просить стягнути з відповідача. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір пені,що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з роз'яснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у відповідності з якими передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Таким чином, визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що [PERSON] внаслідок ДТП отримав тяжкі ушкодження в 2003 році, з приводу чого йому була проведена операція по видаленню лівої нирки, наслідки цього ушкодження він відчуває дотепер; в 2014 році він також потрапив в ДТП, внаслідок чого вимушений був сплачувати кошти за ушкоджений транспортний засіб постраждалої особи,( ар.с. 40,41-42), на даний час за поясненнями представника відповідача [PERSON] займається волонтерською діяльністю, часто перебуває в зоні АТО, має нерегулярний, незначний і мінливий заробіток і матеріальний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати пеню в розмірі, про який йдеться в позові [PERSON], розмір аліментів був зменшений судом до 1/6 частині з огляду на матеріальний стан відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, з врахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 17 000 гривень неустойки (пені), відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог. Не може бути прийнято до уваги посилання представника відповідача стосовно пропуску відповідачкою встановленого ст. 258 ЦК України строку позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, оскільки відповідно до ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність за загальним правилом не застосовується. Не може бути підставою для відмови в задоволенні позову і пояснення представника відповідача про відсутність вини відповідача у несплаті аліментів, оскільки складні життєві обставини у відповідача існували незначний час, тоді як заборгованість по сплаті аліментів виникла за період майже 10 років. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved