Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Представник позивача 16.12.2013 року звернувся в суд із позовом до відповідача про зобов"язання вчинити дії. Підставою для позову вважає те, що житловий будинок із земельною ділянкою площею 0,12 га на [ADDRESS] належить на правах власності [PERSON]. З 1990 року в будинку проживає та постійно користується цією ділянкою його бабуся [PERSON]. В листопаді-грудні 2012 року по вул.Острівецькій м.Монастирище на відстані 0,5 метра від земельної ділянки позивача був прокладений водогін. Замовником будівництва водогону був кооператив із жителів вул.Енергетична, Острівецька, частково Попова с.Нове Місто Монастирищенського району. Підрядником будівництва водогону було виробниче управління житлово-комунального господарства Монастирищенської міської ради (ВУЖКГ). Збудований водогін був переданий на баланс ВУЖКГ для його експлуатації. Докази цього знаходяться у відповідача, йому така інформація відома зі слів голови кооперативу Бацінко Л.І. Позивач теж мав намір підключити свій житловий будинок до цього водопроводу, але не осіню 2012 року, тому що город був вже скопаний, а наступного року, тобто осіню 2013 року. Але у підключені житлового будинку позивача до водогону на вул.Острівецькій було відмовлено, не беручи до уваги той факт, що побудований водогін обмежує використання земельної ділянки позивачем власної земельної ділянки, тобто порушує його права. Так, згідно ст.113 Земельного кодексу України зони санітарної охорони створюються навколо об"єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об"єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно- епідеміологічної захищеності. У межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним та очисним спорудам, водоводам, об"єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені. Правовий режим земель зон санітарної охорони визначається законодавством України. Так згідно п.15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 року N190, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 р. за №936/15627, не дозволяється складання матеріалів і предметів, накопичування сміття ближче ніж за 5 м від осі водопровідних і каналізаційних мереж, і пристроїв та в межах охоронних санітарних зон; самовільне спорудження над водопровідними і каналізаційними мережами та пристроями будь-яких будівель та предметів благоустрою; здійснювати роботи на мережах централізованого питного водопостачання та водовідведення, відкривати ляди колодязів, спускатися в них, регулювати засувки без присутності представників виробника. Згоди на встановлення обмеження використання власної земельної ділянки ні позивач, ні його представник не надавав. Також позивачу, або його представнику, не було надане рішення суду про встановлення обмеження використання його земельної ділянки, як вимагає в таких випадках ст.154 Земельного кодексу України. Таким чином, побудований водогін на відстані 0,5 м від межі земельної ділянки позивача вже цілий рік обмежує, і буде в майбутньому постійно обмежувати його право користуватись цією земельною ділянкою на площі 87,85 кв.м. У відповідності з ч.2,3 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а також вимагати відшкодовувати заподіяних збитків. У відповідності до ст.157 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам здійснюється відшкодування збитків органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки. Просить зобов"язати виробниче управління житлово- комунального господарства Монастирищенської міської ради відновити до 01 березня 2014 року стан земельної ділянки на [ADDRESS] шляхом перенесення водогону по вул.Острівецькій м.Монастирище на відстань не ближче 5-ти метрів від цієї земельної ділянки, стягнути з виробничого управління житлово-комунального господарства Монастирищенської міської ради на користь [PERSON] завдані збитки за обмеження використання 87,75 кв.м земельної ділянки по [ADDRESS] 1078,88 грн. та стягнути судові витрати. На адресу суду 30.12.2013 року від Виробничого управління житлово-комунального господарства надійшло заперечення, відповідно до якого: позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що Відповідач побудував водогін на відстані 0,5 метра від межі земельної ділянки, чим обмежує право Відповідача на користування цією земельною ділянкою. Крім того, Позивач в позовній заяві вказує, що теж мав намір підключити свій житловий будинок до цього водопроводу. Виробниче управління житлово-комунального господарства заперечує проти позову про усунення обмежень у використанні земельної ділянки та відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1078, 88 грн., вважає вимоги Позивача не обгрунтованими, та такими, що суперечать чинному законодавству. 04 жовтня 2012 року між Виробничим управління житлово-комунального господарства та Вуличним кооперативом по водопостачанню житлових будинків вул.Попова (частково), вул.Отровецька, вул.Енергетична, пров.Енергетичний с.Нове Місто був підписаний договір на виконання робіт про будівництво вуличного водопроводу. Позивач, [PERSON], не ввійшов до числа членів даного кооперативу, в зв'язку з чим не мав права також підключити свій житловий будинок до цього водопроводу. Згідно Статуту вуличного кооперативу по водопостачанню житлових будинків вул.Попова (частково), вул.Островецька, вул.Енергетична, пров.Енергетичний, затвердженим рішенням виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 29.08.2012 р. №187, та загальними зборами кооперативу від 19.08.2012 р. протокол №1 розділ 2 пункт 2: прийом громадян в члени Кооперативу проводиться на підставі письмової заяви, поданої голові кооперативу. Рішення голови кооперативу про прийняття до Кооперативу затверджується Загальними зборами членів кооперативу. Така заява з дозволом від голови кооперативу надійшла до ВУЖКГ 21.10.2013 р., але того ж дня була спростована, і [PERSON] було відмовлено. Згідно слів Позивача, водогін був прокладений на відстані 0,5 метра від межі його земельної ділянки. Ця інформація не правдива та не має правового обгрунтування. Монастирищенське ВУЖКГ при прокладенні водопроводу по вул.Попова (частково), вул.Островецька, вул.Енергетична, пров.Енергетичний земляні роботи проводило екскаватором траншейним ланцюговим ЕТЦ 165 на базі трактора МТЗ 82 з ланцюгом для копання траншеї 0,2 метра. Згідно технічних характеристик даного трактора його ширина складає-2,450 м., а ланцюг для копання траншеї знаходиться посередині даного трактора. Згідно вищевказаного, можна зробити висновок, що мінімальна відстань від огорожі до прокладеної траншеї складає 1,125 м., а земельна ділянка Позивача огороджена. Позивач в позовній заяві опирається на ст.113 Земельного кодексу України, в якій сказано, що зони санітарної охорони створюються навколо об'єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об'єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно- епідеміологічної захищеності. У межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним і водоочисним спорудам, водоводам, об'єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені. Правовий режим земель зон санітарної охорони визначається законодавством України. У науково-практичному коментарі до Земельного кодексу України ст.113 прокоментована наступним чином: зона санітарної охорони-"територія і акваторія, де запроваджується особливий санітарно-епідеміологічний режим з метою запобігання погіршенню якості води ДЖЕРЕЛ централізованого господарсько-питного водопостачання, а також з метою забезпечення охорони водопровідних споруд" ( ст.1 Водного кодексу України). Положення про зони санітарної охорони вміщена також у ст.93 Водного кодексу України вказує, що зони санітарної охорони встановлюються з метою охорони водних об'єктів у районах ЗАБОРУ ВОДИ для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб. Таким чином, Відповідач вважає не доцільним використання цієї статті Земельного кодексу України у позовній заяві Позивача. Всі земляні роботи при прокладенні водопроводу проводилися згідно норм Планування і забудови міських і сільських поселень ДБН 360-92. Позивач стверджує, що прокладений водогін обмежує використання власної земельної ділянки і вимагає відшкодуваня збитків за дане обмеження. Згідно довідки, виданої Відділом Держземагентства в Монастирищенському районі Черкаської області №401 від 26.12.2013 р. державний акт на право постійного користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] не виготовлявся. Згідно ст.79 1 Земельного кодексу України "Формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав": Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. З вищевказаного можна зробити висновок, що земельна ділянка Позивача не приватизована, та не має визначених меж, тому Монастирищенське виробниче управління житлово-комунального господарства при прокладенні водопроводу не обмежило використання земельної ділянки Позивача та не має сплачувати відшкодування збитків за це обмеження. Просить відмовити Позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог. 09.01.2013 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмета та підстав позову, відповідно до якої : у зв"язку із тим, що відповідач на підставі заяви позивача від 14 жовтня 2013 року, письмової згоди голови кооперативу на підключення житлового будинку позивача до водопроводу, розписки про отримання компенсації за підключення, розпочав приєднання житлового будинку позивача до водопроводу, що пролягає на вул.Острівецькій с.Нове Місто. Ним були направлені два спеціаліста ([PERSON] та [PERSON]) для розробки та видачі технічних умов на підключення будинку до вуличної водопровідної мережі. Після візиту спеціалістів відповідач вирив траншею через весь город глибиною 1 м. У вириту траншею вона вкинула трубу для води, засипала її, і залишила біля самої межі на відстані 0,5 метри від водопроводу приямок для встановлення лічильника обліку холодної води. Дальше відповідач відмовився завершити підключення житлового будинку до водопроводу. Вмотивованої причини відмови не пояснив. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed