Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

11 січня 2017 року ТзОВ "ВМП" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що, [PERSON], внаслідок неналежного виконання посадових обовязків комірника Відділення виготовлення напівфабрикатів, в порушення Договору про колективну матеріальну відповідальність, заподіяв підприємству матеріальну шкоду. Так, за результатами інвентаризацій цінностей, проведених 23.05.2016 та 27.06.2016 року на складі напівфабрикатів було виявлено недостачу. Загальна сума матеріальної шкоди (нестач товаро-матеріальних цінностей) за результатами інвентаризацій становила 180 643,27 грн. Згідно договору про колективну матеріальну відповідальність, члени колективу (бригади) зобовязувались дбайливо ставитися до цінностей і вживати заходів до запобігання шкоди та своєчасно інформувати власника про всі обставини, які загрожують зберіганню цінностей. Оскільки працівники несуть колективну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди пропорційну окладу і часу за період від останньої інвентаризації до виявлення шкоди, відповідач повинен понести відповідальність за заподіяно шкоду у розмірі 7603,11 грн. Крім того, до цієї суми підприємством додано 1075,55 грн. (невідшкодованої матеріальної шкоди, що обліковувалася за [PERSON] до моменту інвентаризації) та відмінусовано 1500 грн., що вже були стягнуті з його заробітної плати. Відповідач [PERSON] відмовився відшкодовувати шкоду завдану підприємству, оскільки не погодився з актами складеними за результатами розгляду матеріалів інвентаризації. Інвентаризаційними документами підтверджується заподіяна розкраданням матеріальна шкода підприємству, а тому, на підставі п.12 Розділу IV Договору про колективну матеріальну відповідальність від 01 квітня 2016 року, просить суд стягнути з [PERSON], як члена бригади, в користь ТзОВ «ВМП» 7178,66 грн. завданої та невідшкодованої матеріальної шкоди та судові витрати у справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач [PERSON] вказав, що договір про колективну матеріальну відповідальність він дійсно підписав, однак його вини у недостачах ТМЦ по підприємству немає, він сумлінно виконував свої посадові обовязки і перед інвентаризацією перебував у відпустці. Крім того при зберіганні продукції м'ясо втрачало свою вагу, а тому нести майнову відповідальність він не зобовязаний. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що [PERSON] з 13 грудня 2011 року по 03 жовтня 2016 року перебував у трудових відносинах з ТзОВ "ВМП". Щодня, по виході з території підприємства, його перевіряли працівники охорони і повсюди, у приміщеннях підприємства вмонтовані камери відеоспостереження. Крім того, цехи, де зберігається продукція не зачинялися і доступ до них був вільним. Згідно протоколів інвентаризаційної комісії ТзОВ «ВМП» про затвердження аналізу результатів інвентаризації, факторами, що спричинили недостачу були: доступ на територію складу сторонніх осіб; пересортування продукції, відтак немає підстав покладати відповідальність за незбереженість майна на працівників підприємства в тому числі на [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2016 року між ТзОВ "ВМП" та членами колективу (бригади) складу готової продукції ВПМ, дільниці пакування мяса та відділення виготовлення напівфабрикатів в особі керівника колективу завідувача складом готової продукції [PERSON] укладено Договір про колективну матеріальну відповідальність (а.с.13-14). Відповідно до умов договору члени колективу (бригади) зобовязані дбайливо ставитися до цінностей і вживати заходів до запобігання шкоди, у встановленому порядку вести облік, складати і своєчасно подавати звіти про рух та залишки цінностей, своєчасно інформувати власника про всі обставини, які загрожують зберіганню цінностей. Відповідач [PERSON] з 13 грудня 2011 року по 03 жовтня 2016 року працював в ТзОВ "ВМП", з 02 січня 2013 року на посаді комірника Відділення виготовлення напівфабрикатів на склад готової продукції (а.с.6-10), був членом колективу (бригади) і підписав вищевказаний колективний договір, а тому взяв на себе відповідальність за забезпечення зберігання майна та інших цінностей. 23 травня 2016 року на підприємстві було проведено інвентаризацію цінностей на складі готової продукції. Після проведення заліку нестач та надлишків, сума недостачі становила 94 143,44 грн. Згідно протоколу інвентаризаційної комісії від 25 травня 2016 року в результаті інвентаризації було виявлено надлишків на суму 150 741,27 грн. та недостач на суму 339 886,41 грн. Комісією зроблено висновок про те, що до подібних наслідків могли призвести: доступ на територію складу сторонніх осіб та пересортування продукції та запропоновано привести у відповідність умови зберігання готової продукції для запобігання можливих зловживань (а.с.16-23). Позивачем було видано наказ № 242/1 від 07 червня 2016 року про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству пропорційно окладу та фактично відпрацьованому часу матеріально-відповідальних осіб (а.с.26), однак матеріально-відповідальні особи відмовились від підпису в наказі, що було задокументовано відповідними актами (а.с. 25,27) 27.06.2016 року на підприємстві було проведено інвентаризацію цінностей на складі готової продукції. Згідно протоколу інвентаризаційної комісії від 04.07.2016 року в результаті інвентаризації було виявлено надлишків на суму 84 839,10 грн. та недостач на суму 214 841,21 грн. Комісією зроблено висновок про те, що до подібних наслідків могли призвести: доступ на територію складу сторонніх осіб та пересортування продукції та повторно запропоновано привести у відповідність умови зберігання готової продукції для запобігання можливих зловживань (а.с. 29-34). Після проведення заліку нестач та надлишків, сума недостачі складала 86 499,83 грн. Позивачем було видано наказ № 270/1 від 07.07.2016 року про відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству пропорційно окладу та фактично відпрацьованому часу матеріально-відповідальних осіб (а.с.36), однак працівники повторно відмовились від підпису в наказі, на підставі чого був складений відповідний акт (а.с.36). Згідно наказів №242/1 від 07.06.2016 року та №270/1 від 07.10.2016 року розмір відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення з [PERSON] за результатами обох інвентаризацій становить 7603,11 грн. З метою врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлялася письмова вимога за вих. №1326 від 19 грудня 2016 року про відшкодування підприємству матеріальної шкоди на суму 7149,75 грн., однак вимоги ТзОВ «ВМП» залишилися поза увагою відповідача (а.с.40-41). Представник позивача у судовому засіданні стверджував, що відповідач був членом бригади матеріально-відповідальних осіб та підписав договір про колективну матеріальну відповідальність, тому за результатами інвентаризацій, зобовязаний відшкодувати шкоду завдану підприємству. Однак, суд не погоджується з такими висновками, так як представником позивача, у судовому засіданні, не надано доказів на підтвердження наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням трудових обовязків і шкодою, завданою з вини відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно ст. 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Як передбачено ч. 1 ст. 135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. У зв'язку з наведеним обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов'язків за наявності порушення працівником трудових обов'язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням і шкодою та вини працівника. Заперечуючи позов відповідач покликалася на ту обставину, що цехи, де зберігається продукція не зачиняються та наявний вільний доступ до вказаних приміщень. Висновок про те, що до виникнення недостач міг призвести доступ на територію складу сторонніх осіб, а також пересортування продукції міститься у висновках робочої інвентаризаційної комісії ТзОВ «ВМП». За таких обставин позивач не довів, що він виконав свій обов'язок, передбачений ч. 1 ст. 131 КЗпП України щодо створення умов, необхідних для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого працівникам майна. Позивач також не надав доказів того, якими неправомірними діями [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду і наявність її вини у заподіянні шкоди, не довів порушення нею робочої інструкції укладальника-пакувальника. Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 КЗпП України, а саме те, що матеріальна шкода заподіяна підприємству внаслідок порушення покладених на [PERSON] трудових обов'язків за наявності винних протиправних його дій (бездіяльності). У матеріалах справи відсутні документи, які б вказували на те, що відповідач отримував матеріальні цінності товариства для зберігання, використання в процесі роботи або з іншою метою на підставі довіреності чи іншого разового документа. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що цехи, де зберігалася продукція, не зачинялися і доступ до цих приміщень був вільним. Даний факт підтверджується аналізом результатів інвентаризації проведеної 25.05.2016 року (а.с. 23). Інвентаризаційною комісією рекомендовано привести у відповідність умови зберігання готової продукції для запобігання можливих зловживань. Однак, власник підприємства не вжив заходів по покращенню умов зберігання майна, що підтверджує аналіз результатів інвентаризації проведеної 04.07.2016 року (комісією зроблено аналогічні висновки та надано аналогічні пропозиції, що і за результатами попередньої ревізії) (а.с.33). Даною бездіяльністю власник підприємства не виконав обовязку, встановленого підп. б) п.9 договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Так, як інших доказів на підтвердження протилежного, представником позивача надано не було, суд приходить до висновку, що власником підприємства не створено працівникам необхідних умов для забезпечення повного збереження дорученого їм майна, відтак безпідставно відповідальність покладати на відповідача [PERSON] Разом з тим, представником позивача не було надано жодних підтверджуючих документів про те, що власником було проведено службове розслідування для належного встановлення конкретних винуватців заподіяння шкоди, хоча підп. б) п.9 договору про колективну (бригадну) відповідальність передбачено обовязок власника виявити конкретних осіб, винних у заподіяній шкоді та притягти їх до відповідальності. У звязку із тим, що представник позивача не підтвердив викладені у позовній заяві обставини відповідними доказами, зокрема: актами і доповідних записок службових осіб; матеріалів службових перевірок; наказу за результатами перевірки; довіреності чи іншого разового документа на одержання відповідачем під звіт матеріальних цінностей; дані про умови праці і зберігання матеріальних цінностей; тощо, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМП" про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, слід відмовити повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує зТзОВ "ВМП" в користь [PERSON] 2000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджені документально (а.с. 65-67).

Outcome: dismissed