Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач ПАТ "Просто-страхування" через свого представника Бузінського А.В. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, свої вимоги мотивує тим, що 12 липня 2012 року Акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та ТОВ "Ресурс МТ" уклали договір, поліс № АВ/7943430 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу "Тойота", реєстраційний номер [NUMBER]. 05 жовтня 2012 року в місті Києві на вул. Червонопрапорна - пр. Науки відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль "Фіат", реєстраційний номер [NUMBER] (власник транспортного засобу [PERSON]), яким керував [PERSON]; та забезпечений транспортний засіб "Тойота", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2012 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 20 вересня 2013 року було складено страховий акт № 86216. Відповідно до платіжного доручення № 28311 від 24 березня 2014 року АТ „ПРОСТО-страхування" виплатило страхове відшкодування розмірі 2 797,17 гривень. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 2 797,17 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки, однак про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 2012 року Акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та ТОВ "Ресурс МТ" уклали договір, поліс № АВ/7943430 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу "Тойота", реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 4) 05 жовтня 2012 року в місті Києві на вул. Червонопрапорна - пр. Науки відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль "Фіат", реєстраційний номер [NUMBER] (власник транспортного засобу [PERSON]), яким керував [PERSON]; та забезпечений транспортний засіб "Тойота", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2012 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. ( а.с. 26) Автомобіль "Фіат", реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 496138-02-10-01 від 20 квітня 2012 року в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ВУСО". Відповідно до платіжного доручення № 2481 від 12 березня 2013 року АТ "Страхова компанія "ВУСО" виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля "Фіат", реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 3 097,00 гривень. У зв'язку з цим 30 серпня 2013 року АТ "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до АТ "ПРОСТО-страхування" з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі З 097,00 гривень. 20 вересня 2013 року співробітниками АТ „ПРОСТО-страхування" було складено розрахунок страхового відшкодування № 86216, що належить до виплати АТ "СК "ВУСО". Згідно з даними розрахунком страхове відшкодування складає 2 797,17 гривень. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 20 вересня 2013 року було складено страховий акт № 86216. Відповідно до платіжного доручення № 28311 від 24 березня 2014 року АТ „ПРОСТО-страхування" виплатило страхове відшкодування розмірі 2 797,17 гривень. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 2 797,17 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". За ст. 1191 ЦК України: „Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом". Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема підпункту 38.1.1. пункту 38.1 : „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33". Згідно з підпунктом 33.1.4. "невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально". З повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] до АТ "ПРОСТО-страхування" не звертався. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з п. 4 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03. 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"( із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо). Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 2 797 гривень 17 коп. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 243, 60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, Закону України "Про страхування"; ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", від 27.03.1992 року № 6;

Outcome: approved