Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

У грудні 2019 року позивач [PERSON] звернулася в порядку цивільного судочинства до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - АТ "Кредобанк", про визнання недійсними окремих положень договору добровільного страхування транспортного засобу, стягнення страхового відшкодування. [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що нею та ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" 13 грудня 2018 року було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 0112-0104-0978, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Ravon R2, р.н. [NUMBER] . Вигодонабувачем за вказаним договором є публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (далі - ПАТ "Кредобанк"), яке було перейменоване в АТ "Кредобанк". Умови добровільного страхування транспортного засобу є невід`ємним додатком до цього договору. 27 квітня 2019 року близько 06 год 40 хв на вул. Гостомельське шосе в м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем Ravon R2, р.н. [NUMBER] , не обрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та здійснила виїзд за межі проїзної частини унаслідок чого транспортний засіб перекинувся. Своїми діями позивач порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вважаючи згадану подію страховим випадком, [PERSON] звернулася до страховика ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, покликаючись на пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978, яким передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється у разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення встановлених Правил дорожнього руху, а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника; порушення правил перетинання (руху) через залізничні переїзди; виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталось ДТП порушення швидкості руху (розділ 12 Правил дорожнього руху). Пп. 3.1.18 п. 3.1 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 визначено, що до страхових випадків не відносяться та страхове відшкодування не виплачується у разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ (або ДО), які завдані під час та/чи безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення Правил дорожнього руху, обумовлених п. 5 цих Умов для відповідної програми страхування, яку обрано у п. 4 розділу І договору. [PERSON] стверджувала, що усупереч положенням Закону України "Про страхування", Закону України "Про захист прав споживачів" до пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 включено положення "порушення швидкості руху (розділ 12 Правил дорожнього руху)", які розширюють перелік виключень із страхових випадків і обмеження страхування, що не передбачено п. 6.1.19 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 04 січня 2010 року № 050/2 ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт". Позивач вказала, що відповідач, покликаючись на умови договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978, які є несправедливими, протиправно відмовив їй у виплаті страхового відшкодування у сумі 181687,50 грн на користь вигодонабувача АТ "Кредобанк". За таких обставин [PERSON] просила суд визнати недійсними положення пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978, що стосуються "порушення швидкості руху (розділ 12 Правил дорожнього руху)"; стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у сумі 181687,50 грн. Відповідач ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що страхувальник [PERSON] могла обрати програму страхування "Преміум", яка не передбачає виключень зі страхових випадків у виді настання дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушень водієм застрахованого автомобіля вимог розділу 12 Правил дорожнього руху, натомість обрала програму страхування "Стандарт", яка передбачає вказане виключення. Відповідач стверджував, що положення пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 не суперечать нормам Закону України "Про страхування" та Правилам добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 04 січня 2010 року № 050/2 ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт", а тому страховик правомірно відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. З цих підстав ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" просило суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. Третя особа пояснення щодо позову чи відзиву на позовну заяву до суду не подала. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності його довірителя. Представник відповідача у судове засідання у судове засідання не з`явилася, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник відповідача у поданих нею додаткових поясненнях просила суд розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позвоних вимог [PERSON] - відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, третя оосба про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повіломила, заяву про розгляд справи відсутності її представника до суду не подала. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України "Про страхування"). За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути, зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (п. 2 ч. 1 ст. 980 ЦК України). Згідно зі ст. 6 Закону України "Про страхування" одним з видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту (крім залізничного). 13 грудня 2018 року ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) уклали договір добровільного страхування транспортного засобу № 0112-0104-0978 за програмою страхування "Стандарт", предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Ravon R2, р.н. [NUMBER] . Вигодонабувачем за вказаним договором є АТ "Кредобанк". Строк дії договору - з 26 грудня 2018 року до 25 грудня 2019 року. Невід`ємним додатком до цього договору є Умови добровільного страхування транспортного засобу (а. с. 10-19). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Нормою ч. 1 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (тут і далі - у редакції, чинній на час укладення договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978) продавцю (виконавцю, виробнику) заборонено включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Перелік несправедливих умов договору міститься у ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", проте він не є вичерпним. П. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" визначено, що страховик зобов`язаний при настанні страховового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 991 ЦК України (тут і далі - у редакції, чинній на час укладення договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978) страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Аналогічні підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені ст. 26 Закону України "Про страхування" (тут і далі - у редакції, чинній на час укладення договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978). Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону (ч. 2 ст. 991 ЦК України та ч. 2 ст. 26 Закону України "Про страхування"). Ч. 2 ст. 989 ЦК України встановлено, що договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страхувальника, окрім тих, які визначені ч. 1 ст. 991 ЦК України. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про страхування" Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Вони повинні містити, зокрема виключення із страхових випадків і обмеження страхування. Положеннями п. 6.1.19 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 04 січня 2010 року № 050/2 ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" закріплено, що до страхових випадків не відноситься та страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення Правил дорожнього руху, а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника; порушення правил перетинання (руху) через залізничні переїзди; виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталось ДТП, недодержання вимог дорожніх знаків, що забороняють рух транспортних засобів, крім випадків, якщо таке порушення викликане необхідністю уникнути ДТП, якщо договором страхування не передбачене інше. Сторони у договорі добровільного страхування наземного транспорту управі погодити додаткові випадки, коли настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ не вважається страховим випадком та страхове відшкодування не виплачується. Пп. 3.1.18 п. 3.1 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 визначено, що до страхових випадків не відносяться та страхове відшкодування не виплачується у разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ (або ДО), які завдані під час та/чи безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення Правил дорожнього руху, обумовлених п. 5 цих Умов для відповідної програми страхування, яку обрано у п. 4 розділу І договору. Пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється у разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення встановлених Правил дорожнього руху, а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника; порушення правил перетинання (руху) через залізничні переїзди; виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталось ДТП; порушення швидкості руху (розділ 12 Правил дорожнього руху). На переконання суду, у цьому випадку сторони договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства, самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, створивши обов`язкове для обох сторін правило поведінки у спірних правовідносинах. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. За положеннями ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Аналіз наведених законодавчих норм свідчить, що свобода договору включає не тільки вільний вияв волі сторін на вступ у договірні відносини, а й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали договір добровільного страхування транспортного засобу, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Істотними умовами договору страхування відповідно ч. 1 ст. 638 та ст. 982 ЦК України є є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Укладений між сторонами справи договір добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 містить усі істотні умови, визначені законодавцем для договору страхування. Підписуючи договір добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978, страхувальник [PERSON] також засвідчила, що вона ознайомлена з Умовами добровільного страхування транспортного засобу та Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 04 січня 2010 року № 050/2 ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт", згодна з їх положеннями. Також позивач свідомо обрала програму страхування "Стандарт", яка, зокрема встановлює виключення зі страхових випадків у виді настання дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушень водієм застрахованого автомобіля вимог розділу 12 Правил дорожнього руху, хоча могла б обрати програму страхування "Преміум", яка не передбачає вказане виключення. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"). У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Позивачем не доведено з покликанням на належні, допустимі та достатні докази, що при укладенні оспорюваного договору ПрАТ "Страхова компанія "Український страховий стандарт" діяло недобросовісно, зокрема нав`язувало страхувальнику умови договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978, закріплені в пп. "а" п. 5.1.2 договору, чи якимось іншим чином впливало на її вільне волевиявлення на укладення договору страхування. Також [PERSON] не надано доказів, які б свідчили про те, положення пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін. Договір добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, страховик на момент укладення договору не пропонувала внести зміни і доповнення до нього, зокрема до положень, які регулюють обов`язки страхувальника та визначають, які випадки за цим договором є страховими. Після підписання договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 [PERSON] виконувала його умови, а пред`явила позов про недійсність його пп. "а" п. 5.1.2 лише після настання події, яка відповідно до цього підпункту договору не відноситься до страхового випадку. З огляду на наведене підстави для визнання недійсними положення пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 відсутні. Позаяк збитки, спричинені страхувальнику унаслідок недотримання нею приписів розділу 12 Правил дорожнього руху, страховик правомірно, з покликанням на пп. "а" п. 5.1.2 договору добровільного страхування транспортного засобу від 13 грудня 2018 року № 0112-0104-0978 відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог.

Outcome: dismissed