Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ФГ "Зоря", [PERSON] про стягнення боргових зобов'язань, заборгованості по процентах та пені за несвоєчасне повернення грошових коштів за кредитними договорами. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.04.2012 року між ПАТ "Златобанк" та ФГ "Зоря" укладений кредитний договір № 72/12-KL. Відповідно до умов вказаного договору зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами № 1 від 07.02.2013\~року та № 2 від 07.02.2014 року, банк зобовязався надати ФГ "Зоря" кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості за кредитною лінією у розмірі 30 000 000,00 грн., за умови укладення договорів забезпечення між банком та позичальником та/або будь-якими третіми особами, кінцевою датою повернення кредиту визначено 04.02.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань ФГ "Зоря" перед банком між ПАТ "Златобанк" та позивачем, [PERSON], між ПАТ "Златобанк" та відповідачем, [PERSON], укладені договори поруки № 72/12- KL/Р-3 від 07.02.2014 року та № 72/12- KL/Р-1 від 11.04.2012\~року, відповідно до яких поручителі зобовязались відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року в повному обсязі таких зобовязань. В свою чергу ПАТ "Златобанк" отримав право на договірне списання коштів з рахунків поручителів для виконання боргових зобовязань та зобовязань поручителів в повному обсязі чи в їх частині, на розсуд кредитора, в момент виникнення випадків невиконання умов. Через невиконання відповідачем ФГ "Зоря" зобовязань у встановлені кредитним договором строки, ПАТ "Златобанк" 30.01.2015 року списав з рахунків позивача грошові кошти в сумі 30\~021\~422,64\~грн. Крім того, 12.02.2015 року між ПАТ "Златобанк" та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором\~№ 72/12-KL від 11.04.2012 року, відповідно до якого позивач набув право вимоги, належне первісному кредиторові за вказаним договором, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, на загальну суму 1 188 932,23 грн. Позивач листом від\~16.02.2015 року\~повідомив\~ФГ "Зоря" про факт списання з його рахунків коштів в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком та вимагав сплатити грошові кошти в сумі\~30 021 422,64 грн.\~Однак, підприємство свої зобовязання належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 02.10.2015 року має заборгованість за кредитним договором\~№ 72/12-KL від 11.04.2014 року у розмірі 30 901 696,61 грн., а також заборгованість за процентами - 4 991 525,33 грн., заборгованість за пенею - 11\~148\~294,98\~грн. Також позивач зазначив, що 10.04.2014 року між ПАТ "Златобанк" та ФГ "Зоря" укладений кредитний договір № 63/25/14-KL, відповідно до якого банк зобовязався надати ФГ "Зоря" кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості за кредитною лінією у розмірі 15 000 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,5% річних, за умови укладення договорів забезпечення між банком та позичальником та/або будь-якими третіми особами, кінцевою датою повернення кредиту визначено 08.04.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань ФГ "Зоря" перед банком 10.04.2014 року між ПАТ "Златобанк" та позивачем, [PERSON], між ПАТ "Златобанк" та відповідачем, [PERSON], укладені договори поруки № 63/25/14-KL/Р-1 та № 63/25/14-KL/Р-2, відповідно до яких поручителі зобовязались відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року в повному обсязі таких зобовязань. В свою чергу ПАТ "Златобанк" отримав право на договірне списання коштів з рахунків поручителів для виконання боргових зобовязань та зобовязань поручителів в повному обсязі чи в їх частині, на розсуд кредитора, в момент виникнення випадків невиконання умов. Через невиконання відповідачем ФГ "Зоря" зобовязань у встановлені кредитним договором строки, ПАТ "Златобанк" списав з депозитних рахунків [PERSON] грошові кошти в сумі 9\~116\~574,64\~грн. Підприємство частково виконало зобовязання за кредитним договором та сплатило позивачеві кредитні кошти в сумі 4 416 000,00 грн., однак, станом на 02.10.2015 року, залишається заборгованість у розмірі 5 915 342,91грн., а також заборгованість за процентами - 211 295,03 грн., заборгованість за пенею - 3 113 342,71 грн. Крім того, в звязку з неналежним виконанням договорів поруки, [PERSON] має заборгованість перед позивачем у вигляді штрафу за договором поруки № 72/12-KL/Р-1 від 11.04.2012 року в розмірі 4 704 151,69 грн. та за договором поруки № 63/25/14-KL/Р-2 від 10.04.2014 року в розмірі 906 333,35 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути: з [PERSON] - штраф у розмірі 5\~610 485,04 грн., солідарно з відповідачів, ФГ "Зоря" та [PERSON] - заборгованість за кредитними договорами у розмірі 36 817 039,52 грн., заборгованість за процентами за користування кредитами у розмірі 5 202 820,36 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів у розмірі 14 261 637,69 грн., а також понесені судові витрати. 27 квітня 2016 року за заявою представника позивача суд залишив без розгляду позовні вимоги в частині стягнення боргових зобов'язань, заборгованості по процентах та пені за несвоєчасне повернення грошових коштів за кредитним договором № 72/12-KL від 11 квітня 2012 року. Також протягом розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та в остаточній редакції станом на 06.06.2016 року просив стягнути: з [PERSON] - штраф у розмірі 680\~176,91\~грн., солідарно з відповідачів, ФГ "Зоря" та [PERSON] - заборгованість за кредитом у розмірі 5\~581\~291,36 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1\~220\~477,79\~грн., пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів у розмірі 4\~556\~108,68\~грн., пеню за несвоєчасне погашення процентів 445\~739,71 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів позовні вимоги повністю не визнав, посилаючись на те, що позивач виконав свої обовязки перед банком за договорами поруки не в повному обсязі, тому до нього не перейшли права кредитора за укладеними кредитними та забезпечувальними договорами. Крім того, вважає, що позивачем фактично порушене питання про стягнення заборгованості за кредитним договором в подвійному розмірі через наявність рішення суду на користь [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок стягнення грошових сум в розмірі 8 908\~293,06 грн., сплачених замість боржника за кредитним договором №\~63/25/14- КL від 10 квітня 2014 року Представники третьої особи Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. За умовами кредитного договору № 63/25/14-KL, укладеного 10 квітня 2014 року між ПАТ "Златобанк" та ФГ "Зоря", банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості за кредитною лінією у розмірі 15 000 000,00 грн. з кінцевою датою повернення кредиту 08.04.2015 року включно (Т.1, а.с. 37-42). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 63/25/14-KL сторони дійшли згоди, що умовами надання кредитних коштів є, крім іншого, укладення договорів забезпечення з позичальником та/або з будь-якими третіми особами, зокрема, договорів поруки з [PERSON] та [PERSON] В забезпечення виконання зобовязань ФГ "Зоря" перед банком між ПАТ "Златобанк" та позивачем, [PERSON], між ПАТ "Златобанк" та відповідачем, [PERSON], 10 квітня 2014 року укладені договори поруки № 63/25/14-KL/Р-1 та № 63/25/14-KL/Р-2, відповідно до умов яких поручителі зобовязались відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року в повному обсязі таких зобовязань. Сторони домовились, що зобовязання поручителя перед кредитором є безумовними та для їх виконання ніяких інших умов, крім передбачених договором поруки та кредитним договором, не потребується. Згідно з п. 1.2 вказаних договорів поруки поручителі та боржники відповідають перед банком як солідарні боржники, при цьому поручителі відповідають перед банком в тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки. Банк має право вимагати виконання боргових зобовязань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. За умовами \~підп. 2.1.1 п. 2.1 договорів поруки порукою за цими договорами забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого боржнику за кредитним договором, сплати процентів за користування\~\~ кредитом, застосування підвищеного розміру процентної ставки, сплата неустойки (пені, штрафу) за прострочення, штрафу за нецільове використання кредиту, штрафу за невиконання умов кредитного договору. На дату укладення договору поруки розмір боргових зобов'язань за кредитним договором, забезпечених порукою, становить 15 000 000 грн. (п. 2.2 договору поруки). В свою чергу ПАТ "Златобанк" у випадку невиконання боржником боргових зобовязань за кредитним договором, настання випадків невиконання умов договору отримав право вимагати від поручителів виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в їх частині, а також право на договірне списання коштів з рахунків поручителів для виконання боргових зобовязань та зобовязань поручителів в повному обсязі чи в їх частині, на розсуд кредитора, в момент виникнення випадків невиконання умов. Здійснюючи списання коштів\~з будь-якого поточного та/або вкладного рахунку поручителя, кредитор діє самостійно (без надання поручителем розрахункових документів та заявок) та оформляє відповідний меморіальний ордер (підп. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.2.2, 3.1.2.6 договорів поруки № 63/25/14-KL/Р-1 та № 63/25/14-KL/Р-2 від 10.04.2014 року). Відповідно до п. 5.3 договору поруки поручитель у разі виконання ним боргових зобовязань стає кредитором боржника відносно виконаної таким чином частини боргових зобовязань. \~ 19 листопада 2014 року (вхідний № 51-17/101) на адресу ПАТ «Златобанк» надійшов лист від ФГ «Зоря», яким останнє просить погасити заборгованість за кредитом за рахунок коштів поручителя [PERSON] у зв'язку з відсутністю можливості у господарства самостійно погасити заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2014 року № 63/25/14-КL (Т. 1, а.с. 55). 30 січня 2015 року банк відповідно до умов договору поруки № 63/25/14-KL/Р-1 від 10.04.2014 року списав з депозитних рахунків позивача [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитом грошові кошти на загальну суму 8\~908\~293,06 грн., а саме: -за меморіальним ордером № 809 від 30.01.2015 року 32 489,86 грн. (Т.1, а.с. 54); -за меморіальним ордером № 822 від 30.01.2015 року 5 544 033,24 грн. (Т.1, а.с.\~52); -за меморіальним ордером № 832 від 30.01.2015 року 155 817,12 грн. (Т.1, а.с. 52); -за меморіальним ордером № 794 від 30.01.2015 року 441 066,40 грн. (Т.1, а.с. 53); -за меморіальним ордером № 837 від 30.01.2015 року 2 734 886,44 грн. (Т.1, а.с.\~53). Заборгованість ФГ «Зоря» за кредитним договором №\~63/25/14- КL від 10 квітня 2014\~року перед ПАТ «Златобанк», що підлягала сплаті станом на 30 січня 2015 року, становила 8\~925\~208,42 грн., в тому числі 8 549\~900,00 грн. - заборгованість за кредитом, 185\~169,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 173\~223,30 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 16\~915,36 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань. Того ж дня, 30 січня 2015 року, між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря» укладено договір про розірвання кредитного договору від 10 квітня 2014 року № 63/25/14-КL, згідно з яким сторони домовились про розірвання з 30 січня 2015 року кредитного договору. В пункті 2 договору про розірвання сторони домовились, що з вказаної дати не мають одна до одної жодних претензій щодо виконання ними своїх зобов'язань за кредитним договором (т. 3, а. с. 8). Звернувшись з позовом про стягнення з ФГ "Зоря" та [PERSON] коштів, позивач зазначав, що він погасив за боржника кредитні зобов'язання, а тому у нього виникло право вимоги до відповідачів (до боржника та поручителя за кредитними договорами та договорами поруки) в порядку\~ст. 556 ЦК України. Так, відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором іншої особи, боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з частиною 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями ст. 599 ЦК України, яка застосовується до всіх зобовязальних правовідносин, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належне виконання забезпечувального зобовязання припиняє одночасно із забезпечувальним і основне зобовязання через одержання кредитором того, що він мав би одержати, якщо б зобовязання не було порушене. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~512, ч. 2 ст.\~556 ЦК України\~до поручителя, який виконав своє зобов'язання перед кредитором, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Отже, проводячи комплексний аналіз вказаних норм права, необхідно зазначити, що випадки, наведені в ст. 512 ЦК України, є винятком з правил статті 599 ЦК України та визначають підстави заміни кредитора в зобовязанні, яке не припиняється в звязку з виконанням забезпечувального зобовязання (поруки). Пункт 3 частини 1 статті 512 ЦК України серед підстав заміни кредитора у зобовязанні називає виконання обовязку боржника поручителем, а пункт 4 частини 1 виконання обовязку боржника третьою особою. Перехід прав кредитора до третьої особи в результаті виконання нею зобовязання боржника на користь кредитора називається суброгацією, яка не веде до припинення зобовязання, а лише до заміни кредитора в існуючому зобовязанні. Саме до таких випадків закон відносить положення ст. 556 ЦК України, якою передбачено передання поручителю прав кредитора, що означає заміну останнього та не призводить до припинення основного зобовязання. Таким чином, ЦК України прямо вказує на приналежність права вимоги до боржника при виконанні його обовязку поручителем до права, що не виникає знову (в порядку регресу), а переходить до іншої особи (поручителя) на підставі закону. Поручитель стає кредитором не у новому зобовязанні, а до нього переходять права кредитора у вже існуючому зобовязанні. За нормами ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням зазначеного можна зробити висновок, що поручитель набуває права, zrs забезпечують виконання основного зобовязання, у звязку з тим, що він є правонаступником кредитора за основним зобовязанням. Це свідчить не про припинення такого зобовязання в результаті виконання поручителем свого обовязку перед кредитором і виникнення на стороні поручителя нового, регресного права вимоги до боржника, а про те, що реалізація поруки призводить до суброгації прав кредитора до поручителя, що виконав свій обовязок. Як наслідок, між поручителем і боржником продовжує існувати основне зобовязання, але зі зміненим характером та обсягом вимог кредитора, яким тепер стає поручитель. Підставою заміни кредитора є юридичний факт виконання третьою особою (поручителем) зобов'язання боржника. При цьому, ця заміна здійснюється автоматично в силу прямої вказівки закону (ч. 2 с. 556\~ЦК України), а тому жодних інших дій для переходу прав від кредитора до поручителя, який виконав зобов'язання за боржника, вчиняти не потрібно. Поручителю, який виконав забезпечене порукою зобовязання, належать: права кредитора із основного зобовязання в межах виконаного, право на отримання виконання від боржника або його грошовий еквівалент, якщо поручитель не зацікавлений у безпосередньому виконанні; права, що забезпечували виконання основного зобовязання, до яких слід віднести неустойку, заставу, притримання, завдаток, поруку (якщо основне зобовязання було забезпечене кількома поручителями), гарантію; права, не повязані з переходом прав кредитора до поручителя, тобто ті, що мають самостійний характер і ґрунтуються на загальних положеннях цивільного законодавства. Таким чином, оскільки [PERSON] як поручитель за кредитним зобов'язанням ФГ «Зоря» сплатив замість боржника за кредитним договором від 10 квітня 2014 року №\~63/25/14-КL\~кошти в сумі\~8 908\~293,06 грн., заборгованість за кредитним договором відсутня, до нього як до поручителя перейшли права нового кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Щодо посилань представника відповідачів на постанову Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-466цс15, яка на його думку підлягає врахуванню при застосуванні норм права до цих правовідносин, то суд зазначає таке. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Разом з тим, при врахуванні висновків суду вищої інстанції необхідно брати до уваги подібність правовідносин, яка означає, зокрема, тотожність субєктного складу учасників відносин, обєкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою зясування їх подібності в різних рішеннях суду визначається обставинами кожної конкретної справи. У рішенні суду касаційної інстанції та справі, що розглядається, обставини, які формують зміст правовідносин та впливають на застосування норм матеріального права, не можна визнати подібними. Так, у справі, що розглядається, заборгованість за кредитним договором перед кредитором, ПАТ «Златобанк», відсутня. Натомість за обставинами, викладеними в рішенні суду касаційної інстанції, кредитна заборгованість перед банківською установою на момент розгляду справи судами не погашена ні позичальником, ні поручителем. Згідно з п. 1.2. договору поруки № 63/25/14-KL/Р-2 від 10 квітня 2014 року укладеного між ПАТ «Златобанк» та [PERSON], поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Відповідно до пункту 1.3. договору поруки № 63/25/14-KL/Р-2 у разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Пунктом 7.3. Договору поруки № 63/25/14-KL/Р-2 за невиконання/неналежне виконання умов цього договору передбачена відповідальність поручителя [PERSON] у вигляді зобовязання сплатити штраф у розмірі 10 % від суми невиконання боргового зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). За умовами кредитного договору від 10 квітня 2014 року №\~63/25/14- КL (пункти 1.5, 2.2.2., 2.4.) за весь фактичний строк користування кредитом позичальник сплачує проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, розмір якої встановлений на рівні 25,5% річних. При отриманні від позичальника коштів для оплати боргових зобовязань та процентів сторонами кредитного договору визначений такий порядок погашення боргових зобовязань: прострочені проценти, прострочена комісія, прострочена заборгованість за кредитом, строкові проценти, строкова комісія, строкова заборгованість за кредитом, неустойка (штраф та пеня). Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів кредитор має право стягнути, а позичальник зобовязаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості. Згідно з розрахунком позивача станом на 30.09.2015 року ФГ «Зоря» повернуло [PERSON] як новому кредитору кошти в сумі 4\~416\~000,00 грн. Платежі здійснювались неодноразово в такому порядку: 24 липня 2015 року на загальну суму 2\~000\~000,00 грн.; 04 серпня 2015 року на суму 1\~000\~000,00 грн.; 07 серпня 2015 року на загальну суму 1\~400\~000,00 грн.; 21 серпня 2015 року на суму 16\~000,00 грн. (Т. 2, а.с. 44-45). З урахуванням викладеного, станом на 06 червня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з такого: заборгованість за кредитом 5\~581\~291,36 грн., заборгованість за процентами 1\~220\~477,79\~грн., пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів 4\~556\~108,68\~грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів 445\~739,71\~грн. Внаслідок цього також настала відповідальність поручителя у вигляді сплати штрафу у розмірі 10 % від суми невиконання боргового зобовязання. Також суд не приймає твердження представника відповідачів щодо фактичного порушення позивачем питання про стягнення заборгованості за кредитним договором в подвійному розмірі через наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет застави в рахунок цієї ж заборгованості, з огляду на таке. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно зі статтею 19 та частиною 1 статті 20 цього Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет застави повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Разом з тим, забезпечувальне зобовязання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет застави за відсутності доказів його реального виконання не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Отже, задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобовязання не виключає можливості стягнення заборгованості за основним зобовязанням. До того ж, за даними Єдиного реєстру виконавчих проваджень при виконанні виконавчих листів від 06.10.2015 року № 198/162/15-ц, виданих на підставі рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет застави в рахунок стягнення з ФГ «Зоря» на користь [PERSON] грошових сум в розмірі 8 908\~293,06 грн., сплачених замість боржника за кредитним договором №\~63/25/14- КL від 10 квітня 2014 року, станом на 21.06.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, тобто доказів реального виконання рішення суду не надано. За таких обставин суд доходить висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів, ФГ "Зоря" та [PERSON] - заборгованості за кредитом у розмірі 5\~581\~291,36 грн., заборгованості за процентами у розмірі 1\~220\~477,79 грн., пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів у розмірі 4\~556\~108,68 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів 445\~739,71 грн.,\~яка утворилась в результаті невиконання позичальником ФГ «Зоря» взятих на себе зобовязань за кредитним договором, та стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 680\~176,91 грн. за договором поруки. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір (т.\~1,\~а.с.\~1, 185), який відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved