Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом в якому просить зняти арешти, заборону відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк»), яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк Україна». 20 липня 2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079,1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, договір про відступлення права вимоги, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитними договорами №ML-502/004/2005 від 27.09.2005 року, №CNL-502/030/2007 від 16.08.2007 року та договорами іпотеки №PML-502/004/2005 від 27.09.2005 року, №PCL-502/030/2007 від 16.08.2007 року права вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності вказаного договору. Таким чином, до нового кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за вищевказаними кредитними договорами перейшли всі права первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк» в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У 2014 році ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало відомо про наявність арештів третіх осіб на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить на праві власності боржнику [PERSON] Вказані арешти накладено згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, В-10/122 від 24.01.2011 року відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виконавче провадження №39721320 від 11.09.2013 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Одеській області; постанови про арешт нерухомого майна, виконавче провадження В-3/110 від 27.04.2010 року Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Посилаючись на те, що накладення арешту на квартиру, яка належить на праві власності боржнику [PERSON] і знаходиться в іпотеці порушує права позивача, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд зняти накладені третіми особами арешти, заборони відчуження вказаного нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти вимог позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.09.2005 року між боржником [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» було укладено кредитний договір №ML-502/004/2005 та договір іпотеки №PML-502/004/2005. Відповідно до умов кредитного договору, з метою забезпечення виконання боргових зобов'язань, [PERSON] передав в іпотеку АКБ «Райффайзенбанк Україна» нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира є власністю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] реєстраційний №13832, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №856694. 16.08.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CNL-502/030/2007 та іпотечний договір №PCL-502/030/2007, відповідно до умов яких, з метою забезпечення виконання боргових зобов'язань, [PERSON] передав в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 29.11.2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», який в свою чергу є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна», було укладено додатковий договір до договору іпотеки №PML-502/004/2005 від 27.09.2005 року, в якому були викладені доповнення та зміни до останнього. Крім того до кредитного договору №ML-502/004/2005 від 27.09.2005 року між вказаними сторонами було укладено: додатковий договір №1 від 18.06.2009 року, додатковий договір №2 від 29.11.2010 року, а до кредитного договору №CNL-502/030/2007 16.08.2007 року укладено: додатковий договір №CNL-502/030/2007/1 від 12.12.2007 року, додатковий договір №1 та №2 від 17.06.2009 року, додатковий договір №3 від 26.11.2010 року. 20.07.2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079,1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, договір про відступлення права вимоги, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитними договорами №ML-502/004/2005 від 27.09.2005 року, №CNL-502/030/2007 від 16.08.2007 року та договорами іпотеки №PML-502/004/2005 від 27.09.2005 року, №PCL-502/030/2007 від 16.08.2007 року права вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності вказаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Отже, до нового кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за вищевказаними кредитними договорами перейшли всі права первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк» в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Дослідивши витяги з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, судом встановлено, що арешти та заборони відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], були накладені: 1. Постановою відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про відкриття виконавчого провадження, №В-10/122 від 24.01.2011 року,; 2. Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виконавче провадження №39721320 від 11.09.2013 року; 3. Постановою другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт нерухомого майна, виконавче провадження №В-3/110 від 27.04.2010 року. Суд приймає до уваги твердження ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що зазначені арешти та заборони відчуження майна перешкоджають позивачу реалізувати своє право повернення кредитних коштів та погашення боргу. Особливості звернення стягнення на заставлено майно передбачені у ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Так, ч.3 ст.54 вказаного Закону передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 2, 4, 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" іпотека є обтяженням (заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном), яке виникає на підставі договорів, укладених в порядку, встановленому законом, та підлягає державній реєстрації. При цьому пріоритет обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно (ст. 1 Закону України "Про іпотеку"). Враховуючи, що позивач зареєстрував обтяження на спірне майно в Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, у нього виник пріоритет на це майно стосовно інших осіб. Заборгованість [PERSON] у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитними договорами перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», станом на 01.04.2014 року, становить 5 243 844,73 грн. та на даний час не погашена. Проте, ТОВ «Факторинг Україна» об'єктивно не має можливості реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом продажу переданого йому заставного майна, у зв'язку з наявними арештами, накладеними на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке перебуває в іпотеці та належить на праві власності Боржнику [PERSON] Відповідно до ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно до ст. ст. 387, 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно та вимагати усунення перешкод в його користуванні. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За загальним правилом, визначеним у ст.590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до норм чинного законодавства, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника шляхом звернення стягнення на предмет обтяження (предмет іпотеки). За таких обставин, зважаючи на переважне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог на момент його виникнення, а також на заборгованість боржника перед іпотекодержателем, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звільнення іпотечного майна з-під арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved