Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

17.07.2020 представник позивача Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 32868,92 грн та 2102 грн судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" та власником нежитлового приміщення по [ADDRESS] - [PERSON] укладено Договір №183 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 11 жовтня 2004 року про забезпечення Споживача тепловою енергією для опалення нежитлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] . Протягом дії Договору до нього неодноразово вносилися зміни, про що укладалися відповідні Додаткові угоди до Договору: від 18.08.2006р., від 24.05.2007р., від 01.07.2008р., від 06.04.2009р., від 01.09.2010р., від 01.02.2011 р., від 10.12.2012р., від 31.12.2013р. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.07.2020р. відповідач припинив підприємницьку діяльність 22.03.2016р. Рішенням 52 сесії 7 скликання Миргородської міської ради Полтавської області №17 від 21 лютого 2020р. «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миргорода цілісного майнового комплексу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» та затвердження Статуту в новій редакції» окрім іншого було вирішено Обласне комунальне виробниче підприємство теплового?«Миргородтеплоенерго» на Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради. КП «Миргородтеплоенерго» у період з 27.10.2019 по 20.04.2020 постачало теплову енергію відповідачу на потреби опалення. Нарахування проводились протягом опалювального сезону згідно тарифів на послуги теплопостачання для інших споживачів. «Миргородтеплоенерго» з 13.01.2019 встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в розмірі 2015.88 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії. Відповідно до розділу 1 Договору Виробник бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах до точки розподілу, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором та додатками до нього, які є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.6.1. Договору (в редакції Договору, що діє з 01.01.2014р. на підставі додаткової угоди від 31.12.2013р.: «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються, відповідно до Договору на підставі розрахункових навантажень відповідно Додаткам до Договору згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. В період дії цього Договору можлива зміна тарифів на теплову енергію. Строки їх введення та розміри затверджуються в установленому порядку та не підлягають узгодженню між сторонами». Окрім того, п. 6.1. Договору було також визначено, що тарифи на теплову енергію є обов`язковими для Сторін з дати встановленої органами, які їх затверджують. Визначена на їх основі вартість теплової енергії буде застосовуватись Сторонами при складанні актів передачі-приймання теплової енергії та розрахунках за теплову енергію згідно з умовами Договору. Остаточний розрахунок за послуги опалення, згідно п. 6.4. Договору (в редакції Договору, що діє з 01.01.2013р. на підставі додаткової угоди від 10.12.2012р.), Споживач має здійснювати не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідно до п.5.1. Договору: «Обсяги споживання теплової енергії визначаються розрахунковим способом відповідно до договірних теплових навантажень з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання у розрахунковому періоді (відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією).». Розрахунок теплових навантажень наведено у Додатку №3 до Договору (в редакції Договору, що діє з 01.01.2013р. на підставі додаткової угоди від 10.12.2012р.). Отже, нарахування Відповідачу проводилося по розрахунковому тепловому навантаженню пропорційно займанні площі. Відповідач порушив умови Договору та не розрахувався повністю за отримані послуги. Всього за період з 29.10.2019 по 20.04.2020 станом на 14.08.2020р. утворилася заборгованість на суму 32 868,92 грн. Станом на 14.08.2020 відповідач має сплатити на користь позивача, окрім суми основного боргу пеню, що становить 631,72 грн. Оскільки відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманої теплової енергії, тому він, окрім боргу за спожиту теплову енергію, зобов`язаний сплатити на користь Позивача станом на 14.08.2020 - три проценти річних від простроченої суми в розмірі 469,08 грн. та інфляційні втрати а розмірі 297,49 грн. Просив стягнути із [PERSON] борг за спожиту теплову енергію, пеню, інфляційні втрати та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 32868,92 грн та 2102 грн судового збору 25 серпня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі, постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 05 листопада 2020 року відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради про захист права споживача, визнання дій неправомірними, визнання незаконними і нечинними тарифів при обрахунку заборгованості за період з 2018 року по 2020 рік, зобов`язання відповідача скасувати нараховану заборгованість. В якій вказувала, що вона, є споживачем природного газу. Між нею та ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» укладено Договір постачання природного газу. Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 року було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільну інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Підпунктом 2 п. 13 Положення було передбачено, що на період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та місячних обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 3 березня 2015 №583,а саме: 2) для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): за обсяг, використаний до 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно 3,6 гривні за 1 куб. метр; за обсяг, використаний понад 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно) 7,188 гривні за 1 куб. метр. граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюються окремим рішенням Кабін Міністрів України. 27.04.2016 року КМУ було прийнято Постанову № 315, якою було внесенсуттєві та чисельні зміни до Положення, затвердженого Постановою КМУ №758. Так, зміни, в тому числі, але не виключно, передбачали, що з 1 травня 2016 року по 31і березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривні за 1 куб. метр. Слід зазначити, що у період з з 1.03.2017 року по 19.10.201s року Кабінетом Міню України не приймалися інші рішення (постанови), про затвердження іншої ціни! природний газ для побутових споживачів, ніж та, що була передбачена Постановою! \\ №315 від 27.04.2016 року. Таким чином, в період з 01.10.2016 року по 01.05.2019 року природний газ [PERSON] поставлявся зі ціною - 6,879 гривень за 1 куб.м. За вказаний період часу [PERSON] сукупно було спожито природного газу в тому числі в жовтні 2016 року - 2 514 грн.; листопаді 2016 року - 5 029 грн.; грудні 2016 року-7 300 грн.; січні 2017 року - 7 246 грн.; лютому 2017 року - 7 348 грн.; березні 2017 року - 3 626 грн.; квітні 2017 року-2 247 грн.; жовтні 2017 року - 1 854 грн.; листопаді 2017 року - 5 615 грн.; грудні 2017 року-5 952 грн.; січні 2018 року 8152 грн.; лютому 2018 року - 7 602 грн.; березні 2018 року - 7 810 грн.; квітні 2018 року - 992 грн.; жовтні 2018 року- 4 986 грн.; листопаді 2018 року - 4 986 грн., грудні 2018 року - 7 886 грн. У вказаний період [PERSON] було сплачено суму в розмірі 91 І45 грн. за використаний природний газ. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року по справі №826/9665/l' за позовами Громадської організації "Тарифна Мобілізація", Тимошенко Юлії Володимирівни до Кабінету Міністрів України, Постанова КМУ №315 від 27.04.2016 була визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття, тобто з 27 квітня 2016 року. На сторінці 25 Рішення суду від 04.03.2019 року (абзац 2) зазначено, що суд вважає, граничні роздрібні ціни на природний газ для споживачів на єдиному рівні 6879 грн. за 1000куб.м. визначені Постановою КМУ №315, економічно необгрунтованими. Постанова №315 від 27.04-.2016 року була визнана протиправною та нечинною повністю, а не лише в частині, що встановлювала граничну роздрібну ціну на газ. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі №826/9665/16 Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04,03.2019 року було залишено без змін. Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року по праві № 826/826/16 є обов`язковим для виконання і постачальником природного газу - ОКВПТГ Миргородтеплоенерго», тому що у вказаний вище період часу постачання їй природного газу здійснювалося за ціною, встановленою Постановою КМУ №315. В Постанові Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15- ц, зокрема, судом було зроблено висновок про те, що у разі відміни судом акту, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок. В зв`язку з цим, 21.07.2019 року та 21.10.2019 року на адресу відповідача за зустрічним позовом було направлено заяви в яких просила здійснити перерахунок сум, сплачених нею у період з 2016 по 2018 року за послугу централізоване опалення (повернувши зайво сплачені грошові кошти, або врахувати їх в якості переплати у рахунок майбутніх платежів). Станом на жовтень 2020 року відповідь так і не надійшла. Навпаки стало відомо, що Позивач за первинним позовом звернувся до суду та намагається стягнути кошти за використану теплову енергію у розмірі 6,879 гривень за 1 куб.м. У період часу з 2015 року по жовтень 2020 року [PERSON] сплачувалася плата за теплопостачання згідно із нарахуваннями. Починаючи з липня по жовтень 2020 року [PERSON] . Неодноразово направляла на адресу позивача за первинним позовом заяву з проханням здійснити перерахунок сплачених нею сум за комунальну послугу централізоване опалення. Спірними є правовідносини між сторонами щодо обов`язку відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з теплопостачання, які були надані позивачу у період: 01.05.2016 по 01.05.2020 року у зв`язку із визнанням протиправною та нечинною постанов Кабінету Міністрів України № зі5 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанові Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а сане: 27.04.2016. З 1 травня 2016 року діяли тарифи, встановлені постановою Національної комісії, |о здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 № 1172 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктам господарювання, які є виконавцями цих послуг». З 01 липня 2016 року діють тарифи на послуги з централізованого опалення ті централізованого постачання гарячої води для населення встановлені постанови Національної комісії, шо здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.06.2016 № 1101 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, шо здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугвід 31.03.2015 № 1171». На належні відповідачу нежитлові приміщення розповсюджується Закон України «Про теплопостачання» та Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2007 № 1198. що розглядають теплову енергію, як продукт. Матеріалами справи підтверджено, що Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради Полтавської області теплову енергію постачало відповідачу за первинним позовом, який їх одержував і не відмовився від них у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що у відповідача за первинним позовом виник обов`язок оплачувати спожиту теплову енергію. Факт постачання теплової енергії повинен підтверджується рахунками, актами приймання- передачі теплової енергії, рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів у м.Миргород, Полтавської області. 3 матеріалів справи вбачається, що позивач за первинним позовом взяв на себе зобов`язання в обсязі постачання теплової енергії, надаючи відповідачу, теплову енергію в необхідних їх обсягах, однак постійно завищуючи плату, в зв`язку з цим [PERSON] двічі зверталася до Позивача за первинним позовом щодо здійснення перерахунку сплачених сум за природний газ, однак відповіді так і не отримала. Станом на жовтень 2020 року Позивач за первинним позовом продовжує порушувати норми діючого законодавства та умови укладеного договору, що в свою чергу завдає значної шкоди праву власності Відповідача за первинним позовом. Позивачем за первинним позовом не надано квитанцій, вартості наданих послуг, доказів сплачених послуг, та інших доказів, що надають суду змогу з`ясувати та встановити правильність нарахування вартості теплової енергії. Таким чином, позивачем за зустрічним позовом не доведено та не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами свої вимоги щодо зобов`язання стягнення боргу за спожиту теплову енергію, а відтак у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог Комунальному підприємству «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради Полтавської області до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, пені, інфляційних витрат та 3% річних за незалежне виконання грошових зобов`язань. Задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання дій Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради Полтавської області неправомірними, визнання незаконними і нечинними з моменту прийняття тарифів, які застосовувалися Комунальним підприємством «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради Полтавської області при виставленні рахунку [PERSON] у період з 2018 року по 2020 рік, зобов`язання Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради Полтавської області скасувати незаконно нараховану [PERSON] заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення по нежитловому приміщенню по [ADDRESS] станом на 01.05.2020 року шляхом проведення відповідного коригування по абонентському рахунку [PERSON] в сторону зменшення заборгованості на 19054, 14 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 23 грудня 2021 року відкрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] до Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради про захист права споживача, визнання дій неправомірними, визнання незаконними і нечинними тарифів при обрахунку заборгованості за період з 2018 року по 2020 рік, зобов`язання відповідача скасувати нараховану заборгованість станом на 01.05.2020. Зустрічний позов [PERSON] до Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради про захист права споживача, визнання дій неправомірними, визнання незаконними і нечинними тарифів при обрахунку заборгованості за період з 2018 року по 2020 рік, зобов`язання відповідача скасувати нараховану заборгованість станом на 01.05.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник КП "Миргородтеплоенерго" в поданій заяві просив здійснювати розгляд справи за наявними у справі матеріалами та за відсутності сторони позивача, позовні вимоги первісного позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 136). [PERSON] направила заяву про продовження строку розгляду справи та про відкладення розгляду справи в зв`язку продовженням до 30 червня 2021 року дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та зважаючи на пенсійний вік заявниці. Просила визначити дату наступного засідання після закінчення карантину. [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Ухвалою суду від 06 травня 2021 року в задоволенні клопотання відповідача по первісному позову [PERSON] про продовження строку розгляду справи на період дії карантину та відкладення розгляду справи за позовом Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання, відмовлено. Ухвалою суду від 06 травня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради про захист права споживача, визнання дій неправомірними, визнання незаконними і нечинними тарифів при обрахунку заборгованості за період з 2018 року по 2020 рік, зобов`язання відповідача скасувати нараховану заборгованість, залишено без розгляду. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" та власником нежитлового приміщення по [ADDRESS] - [PERSON] укладено Договір №183 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 11 жовтня 2004 року про забезпечення Споживача тепловою енергією для опалення нежитлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] .(а.с.9-12). Протягом дії Договору до нього неодноразово вносилися зміни, про що укладалися відповідні Додаткові угоди до Договору: від 18.08.2006, 24.05.2007, 01.07.2008, 06.04.2009, 01.09.2010, 01.02.2011 , 10.12.2012, 31.12.2013(а.чс. 13-22). Вищезазначений Договір №183 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 11 жовтня 2004 року та Додаткові угоди до Договору підписані відповідачем [PERSON] . В подальшому позивач змінив назву з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» на Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради, на підставі рішення 52 сесії 7 скликання Миргородської міської ради Полтавської області №17 від 21 лютого 2020 року. Згідно Актів №183/10/19 приймання - передачі теплової енергії , №183/11/19, №183/12/19, №183/1/20, №183/2/20, №183/3/20, №183/4/20, Виконавець КП «Миргородтеплоенерго» надав послуги по постачанню теплової енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-31). Відповідно до розділу 1 Договору Виробник бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах до точки розподілу, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором та додатками до нього, які є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.6.1. Договору (в редакції Договору, що діє з 01.01.2014р. на підставі додаткової угоди від 31.12.2013р.: «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються, відповідно до Договору на підставі розрахункових навантажень відповідно Додаткам до Договору згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. В період дії цього Договору можлива зміна тарифів на теплову енергію. Строки їх введення та розміри затверджуються в установленому порядку та не підлягають узгодженню між сторонами». п. 6.1. Договору визначено, що тарифи на теплову енергію є обов`язковими для Сторін з дати встановленої органами, які їх затверджують. Визначена на їх основі вартість теплової енергії буде застосовуватись Сторонами при складанні актів передачі-приймання теплової енергії та розрахунках за теплову енергію згідно з умовами Договору. Остаточний розрахунок за послуги опалення, згідно п. 6.4. Договору (в редакції Договору, що діє з 01.01.2013р. на підставі додаткової угоди від 10.12.2012р.), Споживач має здійснювати не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок теплових навантажень наведено у Додатку №3 до Договору (в редакції Договору, що діє з 01.01.2013р. на підставі додаткової угоди від 10.12.2012р.). Між позивачем і відповідачем встановлені фактичні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг теплопостачання, відповідач зареєстрований як абонент на послуги теплопостачання. Відповідно до розрахунку боргу за період з 29.10.2019 по 20.04.2020 станом на 14.08.2020 по [ADDRESS] [PERSON] має заборгованість в розмірі 32 868,92 грн. (а.с.24). Згідно п. 7.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну сплату використаної теплової енергії Споживач , крім суми заборгованості сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від суми простроченого платежу . Відповідно до ст.ст. 610, 623 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Положенням ст.611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1). припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2). зміна умов зобов`язання; 3). сплата неустойки; 4). відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином станом на 14.08.2020 сума пені становить 631,72 грн., 3 проценти річних від простроченої суми - 469,08 грн. та інфляційні втрати - 297,49 грн. (а.с.25-27). Враховуючи вищевикладене, оскільки Споживач [PERSON] порушила зобов`язання відповідно до Договору №183 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 11 жовтня 2004 року про забезпечення Споживача тепловою енергією для опалення нежитлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] , тому позов Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, пені, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені за невиконання зобов`язання, за заявою [PERSON] (а.с.107-110), не підлягає задоволенню, так як заявлена позивачем вимога про стягнення пені за період з 21.11.2019 по 11.03.2020 , та позивач звернувся до суду з позовом 17 серпня 2020 року, тому однорічний термін позовної давності позивачем не пропущено. Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача щодо розміру боргу з урахуванням зміни вартості природного газу, зважаючи на вищевикладене обгрунтування підстав задоволення позову. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України. Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 2102 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене

Outcome: approved