Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому зазначила, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2013 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі\~1/4\~частини заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~16.05.2013\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття. Як вбачається з довідки-розрахунку державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та має заборгованість по сплаті аліментів за період з 16 травня 2013 року по 01 серпня 2018 року в сумі 57645,41 грн. Оскільки загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів становить 469537,99 грн, а заборгованість по аліментах складає 57645,41 грн, то із врахуванням обмеження, встановленого ст.196 Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 57645,41 грн. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити на ту суму, яка зазначена в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали, проти задоволення позову не заперечили. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2013 року з [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі\~1/4\~частини заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~16.05.2013\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого державним виконавцем Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області слідує, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та має заборгованість по сплаті аліментів за період з 16 травня 2013 року по 01 серпня 2018 року в сумі 57645,41 грн (а.с.6-8). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.195 ч.1 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. За нормами ст.194 ч.4 Сімейного кодексу України заборгованість\~за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Частиною першою\~ст.196 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена\~ст.196 Сімейного кодексу України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом\~ст.196 Сімейного кодексу України, пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Згідно Постанови ВП Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України\~ від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За таких обставин суд вважає, що розрахунок розміру неустойки наданий позивачем є не вірним, суперечить положенням ч.1\~ст.196 Сімейного кодексу України, а тому суд не приймає його до уваги. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно\~ст.76 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав, а тому суд дійшов до висновку про необхідність стягнення неустойки. Відповідач [PERSON] позов визнав, але враховуючи норми ст.196 ч.1 Сімейного кодексу України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача з відповідача слід стягнути пеню за період з 16 травня 2013 року по 01 серпня 2018 року в сумі 14521,46 грн. У відповідності до ст.141 ч.6 Цивільного процесуального кодексу України - "Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України". В зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial