Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

08.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 10 листопада 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконавчому комітеті Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 8. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї, на думку позивачки, стало те, що відповідач почав відноситись до неї з неповагою, влаштовував дома скандали у нетверезому стані, ображав її як жінку, також почав проявляти відносно неї фізичне насильство, навіть в інтимних відносинах. У зв'язку з цими обставинами позивачка разом з дітьми вимушена була переїхати в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, вже більше півроку вона з відповідачем не підтримує шлюбні відносини. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, та просить розірвати шлюб у судовому порядку. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 22.06.2015 року (а.с.3), 10.11.2006 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 8. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, втратили почуття поваги та кохання один до одного, примирення не бажають, про що свідчать подані ними заяви (а.с.17,20). За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В позовній заяві (а.с.2), остання просила залишити їй прізвище "[PERSON]", тому підстав для відновлення дошлюбного прізвища позивачки суд не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в сумі 487,20 гривні згідно квитанцій №13322616 (а.с.1) від 07.09.2015 року.

Outcome: approved