Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

06 квітня 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом, в якому просили визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, квартири, №\~НМ-0116 від 01.09.2000 року, дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що 01 вересня 2000 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №\~НМ-0116 квартири номер тринадцять, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.1992 року, виданого Решетилівською державною нотаріальною конторою в Полтавській області за реєстровим номером №\~352 та зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу №\~6 за №\~1189. Договір купівлі-продажу укладений на Українській Універсальній Біржі, право власності на квартиру не реєструвалося Полтавським бюро технічних інвентаризацій. Нотаріально договір не посвідчувався. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати право власності у рівних частинах на нерухоме майно, а саме квартири номер тринадцять, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 01.09.2000 року, зареєстрованого на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" на Українській Універсальній Біржі, так як позивачі через протиріччя правових норм не мають можливості розпоряджатися належним їм майном. В судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, просили позовні вимоги задовольнити (а.с. 55). Відповідач [PERSON] , до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 53). Третя особа - Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області подали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечували проти задоволення позову (а.с. 56). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу №\~НМ-0116 від 01 вересня 2000 року, укладеним на Українській Універсальній Біржі, набули у власність квартиру номер тринадцять, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19), яка згідно технічного паспорта від 07.02.2020 року складається з коридору №\~1 6,7 кв. м., вбиральні №\~2 0,8 кв. м., ванни № 3 2,4 кв. м., кухні №\~4 5,6 кв. м., кімнати №\~5 24,3 кв. м., кімнати №\~6 10,3 кв. м., балкону 0,8 кв. м., житлова площа квартири 50,9 кв.м. (а.с. 12-14). Договір купівлі-продажу не зареєстрований Полтавським бюро технічної інвентаризації, та станом на лютий місяць 2004 року не зареєстровано право власності за [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" (а.с. 15). Позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 лютого 1976 року, актовий запис №\~7 (а.с. 16). Відповідно до рішення шостої сесії сьомого скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 19 лютого 2016 року, провулок Леніна в селищі Велика Багачка перейменована на нову назву Шкільний (а.с. 10). Відповідно до вище вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] , продавець, передав у власність [PERSON] та [PERSON] , покупцям, спірну квартиру, а останні сплатили йому обумовлену грошову суму вартості нерухомого майна. Така передача відбулась між сторонами і на даний час вони претензій один до одного не мають. Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно позивачам відмовлено у державній реєстрації нерухомого майна, а саме квартири номер тринадцять, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відмовлено в зв`язку з тим, що договір нотаріально не посвідчений. Отже, суд приходить до висновку, що після укладення договору на Українській Універсальній Біржі сторони виконали усі умови договору. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. В той же час, суд встановив, сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Українській Універсальній Біржі і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу", угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна не здійснювалася. Тому на підставі ст. 220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Судом встановлено, що позивачі є добросовісними учасниками цивільних правовідносин і повністю виконали угоду, оскільки продавцю було передано гроші за квартиру, позивачі вступили у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняв спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на квартиру не зареєстровано за позивачами у встановленому порядку на час укладення договору, позивачі, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі на момент укладення договору купівлі-продажу, правомірно набули право власності на вищевказане майно, в зв`язку з чим за ними слід визнати право власності на дане майно в рівних частинах. Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.\~12\~Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу, позивачі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру номер тринадцять, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідача на їх користь судових витрат, суд,

Outcome: approved