Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БСМ-АВТО" і проси застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - Договору № 500041 від 12 липня 2018 року, стягнувши з товариства з обмеженою відповідальністю "БСМ-АВТО" на його користь грошові кошти в сумі 45 000 грн. одержані на виконання недійсного правочину, 540 грн. банківської комісії. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що в мережі інтернет він знайшов оголошення про продаж трактора МТЗ 82.1 вартістю 45 000 грн., розміщене працівниками відповідача. 12 липня 2018 року він приїхав в м. Вінниця до офісу компанії, де з ним було укладено договір № 500041 і менеджер компанії пояснив, що він повинен сплатити вартість транспортного засобу в сумі 45 000 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого протягом декількох днів відповідач передасть в користування трактор. В той же день він сплатив на рахунок відповідача 45 000 грн. як оплату за трактор згідно договору. При цьому представником відповідача е було роз`яснено призначення платежу в сумі 45 000 грн., який виявився оплатою за надання інформаційно-консультаційної. В нього не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надав достовірної інформації, завірив в тому, що всі істотні умови договору він пояснив та спонукав підписати його швидше, завіривши, що трактор буде поставлений через кілька днів. Трактор йому через кілька днів, як було обіцяно, поставлений не був, тому він 19.07.2018 року звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору та повернення коштів. 08.08.2018 року отримав повідомлення про те, що Товариством мені надано інформаційно-консультаційну послугу, результат якої викладено у аналітичному висновку, тому в поверненні коштів йому відмовлено. Ухвалою суду від 23.08.2018.р. даний позов прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Відповідач, у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не направив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 липня 2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "БСМ-АВТО" укладено договір № 500041 і в той же день [PERSON] сплатив на рахунок відповідача 45 000 грн. згідно договору. Трактор йому поставлений не був, тому 19.07.2018 року звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору та повернення коштів. 08.08.2018 року отримав повідомлення про те, що Товариством надано інформаційно-консультаційну послугу, результат якої викладено у аналітичному висновку, тому в поверненні коштів [PERSON] відмовлено. Зазначене підтверджується договором № 500041 від 12 липня 2018 року, додатком № 2 до договору, квитанцією від 12 липня 2018 року заявою про розірвання договору, повідомленням відповідача від 08.08.2018 року. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, а в ч.1 ст.626\~ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як вбачається з договору № 500041 від 12 липня 2018 року відповідач зобов`язався вчинити за винагороду фактичні юридичні дії, надавати інформаційно-консультаційні послуги з питання отримання мною у власність (користування, володіння чи розпорядження) транспортного засобу. Згідно додатку №2 до договору № 500041 від 12 липня 2018 року предметом договору є транспортний засіб трактор МТЗ 82.1. П.1.1. вказаного договору передбачено, що предметом договору є зобов`язання відповідача вчиняти фактичні або юридичні дії щодо пошуку належного транспортного засобу, надавати інформаційно-консультаційні послуги з питань отримання замовником у власність (користування, володіння чи розпорядження) транспортного засобу, представництво інтересів Замовника при укладенні договорів щодо отримання транспортного засобу. Пунктом 3.3 вказаного договору передбачено, що інформаційно-консультаційна послуга надається у формі аналітичного висновку протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту підписання цього Договору та додатку №1 до Договору. Послуга вважається наданою з дати отримання аналітичного висновку замовником безпосередньо у виконавця або з дати здачі виконавцем аналітичного висновку на пошту чи передачі замовнику іншими відповідними засобами зв`язку та/або підписання акту наданих послуг, вартість послуг складає 10% від суми, вказаної в додатку № 1 до Договору. Згідно п. 11.4 Договору, винагорода відповідачу за цим договором за інформаційно-консультаційні послуги виплачується Замовником протягом 1 банківського дня після підписання сторонами цього договору на умовах сто відсоткової передоплати, шляхом банківського переказу на рахунок виконавця. На виконання вказаних вище умов договору, 12 липня 2018 р. позивач здійснив оплату за трактор, в тому числі за інформаційно-консультаційні послуги відповідача. Проте, відповідач не передав позивачу транспортний засіб - трактор МТЗ 82.1 та не повернув кошти. Спірний договір за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу. Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частин першої та другої статті 806\~ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами першою та третьою статті 760\~ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799\~ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220\~ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216\~ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Так, згідно із частиною першою статті 216\~ЦК України в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18\~Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Оспорюваний договір від 12 липня 2018 року № 500041укладено в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчено, як того вимагають вищевказані норми матеріального права, тому відповідно до вимог частини першої статті 220\~ЦК України цей договір є нікчемним і не створює правових наслідків для сторін і, як наслідок, на підставі частин першої, п`ятої статті 216\~ЦК України з відповідача підлягає стягненню грошова сума, сплачена [PERSON] за нікчемним договором. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15 та від 8 червня 2016 року № 6-330цс16. Повного виконання договору не відбулось, тому у позивача виникли обґрунтовані сумніви в добросовісності відповідача. Зокрема, згідно п.1.2. договору, назва транспортного засобу, ціна його придбання вказується у Додатках №№ 1.2 до Договору. Однак позивачу не було надано такого додатку №1 до договору, а тільки надано додаток №2 до договору в якому вказано транспортний засіб: трактор МТЗ 82.1 , у кількості 1, комплектація не вказана. Однак, таке визначення предмету лізингу не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі (номер кузову та номер двигуна, рік випуску, колір, об`єм двигуна, індивідуальних технічних характеристик, індивідуальної комплектації тощо), не містить вимог щодо якості предмету лізингу відповідно до ДСТУ, класифікаторів, технічних умов тощо. Таким чином зазначений договір, про розірвання якого [PERSON] повідомив відповідача заявою від 19.07.2018 року, є юридично нікчемним в цілому в силу порушення імперативних вимог щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань. Враховуючи, що підписаний сторонами договір є нікчемним, відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, застосовуються наслідки недійсності такого правочину, а отже, відповідач зобов`язаний повернути позивачеві все отримане від нього за таким правочином. Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави і судовий збір за розгляд даного позову у суді та від сплати якого позивач звільнений відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved