Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала наступним. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями , що знаходиться по [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно є позивачка, яка фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. В установлений законом позивач звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння спадкоємцеві було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв`язку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача - Менської міської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В установлений в ухвалі строк не надали суду відзив на позов, а також будь - яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в с. Максаки, Менського району, Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої за заповітом є позивач [PERSON] , що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області, згідно якого [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.6). Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до довідки № 599/7/04-17 від 01.12.2019, виданої в.о. старости Д.М.Демиденко , зазначено, що згідно погосподарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору була [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір» (а.с.10). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в [ADDRESS] збереглось за [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] , спадкоємцем якого за заповітом є позивачка [PERSON] Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з матеріалів спадкової справи № 123/2019, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємець за заповітом - позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме: на земельні ділянки, що розташовані в с. Максаки та на території Лісківської сільської ради Менського району Чернігівської області. Проте позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.7, 45-67). Оскільки, у судове засідання надана довідка, відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] був колгоспним двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно довідки № 318, виданої 06.08.2019 КП Чернігівське МБТІ, станом на 31.12.2012 право власності за адресою [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.11). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 16 серпня 2019 року (а.с.22-24). Згідно із звітом про оцінку майна, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] має загальну вартість 12855 грн. 00 коп. (а.с.13-21). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved