overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в якому вказує, що з 09.08.1996 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.06.2006 року, вони є батьками [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається на 1 курсі Українського державного університету залізничного транспорту денної форми навчання "Економічного" факультету на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивач [PERSON], третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, в яких вказали, що позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 серпня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 13.03.2006 року. Відповідно до свідоцтва про народження І-КЕ № 049177 від 10.01.2000 року, виданого відділом реєстації актів громадянського стану Ленінської районної у м. Полтаві ради м. Полтави, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами по справі їхня спільна донька [PERSON] проживає разом з матірю позивачем по даній справі [PERSON], що підтверджується довідкою КП "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради № 9355 від 12.12.2017 року, та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки Українського державного університету залізничного транспорту № 02-27-40 від 09.10.2017 року [PERSON] є студентом І курсу даного начального закладу денної форми навчання факультету "Економічного", термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, те, що повнолітня [PERSON] у звязку з навчанням не має можливості працевлаштуватись, а відтак не має самостійного заробітку, у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки в період її навчання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з 04.01.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] на період її навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача., мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. Під час шлюбу в них народилась донька [PERSON] , яка зараз повнолітня та навчається на третьому курсі Первомайської філії приватного навчального закладу І рівня акредитації ТзОВ Медичний коледж "Монада" , на денній формі навчання за спеціальністю "Фармація" .Термін навчання навчального закладу - липень 2016 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає на утримання доньки., а тому позивачка змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO] , яка на день звернення позивачки до суду із даним позовом досягла повноліття. Таке підтверджується копією Свідоцтва про народження серія І-ФП № 017658, виданого Лисогірською сілською радою Первомайського району Миколаївської обалсті, актовий запис № 1. В теперішній час [PERSON] навчається на третьому курсі Первомайської філії приватного навчального закладу І рівня акредитації ТзОВ Медичний коледж "Монада". Термін навчання за планом закінчується 30.06.2016 року. Позивачка одна забезпечує доньку всім необхідним, тобто повнолітня [PERSON] потребує батьківської матеріальної допомоги на період її навчання. Відповідач проживає окремо від повнолітньої доньки та добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно ж ст. 199 СК України якщо повнолітні діти, продовжують навчання і в звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов, а також виходячи із принципу розумності та справедливості є законні підстави для задоволення позову, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 198-201 СК України. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом до закінчення навчання, тобто до 01.08.2016 року. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ "Техмолпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 35\~131,26 грн.. У позовній заяві позивач вказує, що працює у ТОВ "Техмолпром» з 04.01.2011 року головним механіком за сумісництвом .\~ Станом\~на \~18.09.2019\~року \~ відповідач\~ не\~виплатив \~йому \~заробітну плату\~у розмірі\~ \~35\~131,26грн., посилаючись на відсутність коштів, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] \~ надав\~суду \~письмову заяву,\~в якій\~просив \~його позовні\~вимоги задовольнити,\~справу розглянути\~без його\~ участі. Представник відповідача ТОВ "Техмолпром» до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, \~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до\~ ч.2\~ст.\~247\~ \~ЦПК \~ України,\~ \~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи,\~чи в\~ разі\~якщо \~ розгляд\~справи здійснюється\~судом \~за \~відсутності \~учасників справи,\~фіксування судового\~ \~процесу \~за \~допомогою \~звукозаписувального \~технічного \~засобу \~ не\~ здійснюється.\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 04.01.2011 року працює у ТОВ "Техмолпром» головним механіком за сумісництвом, що підтверджується витягом з наказу ТОВ "Техмолпром» №1-К від 04.01.2011 року. Відповідач ТОВ "Техмолпром» у встановлені чинним законодавством України строки не виплачує заробітну плату позивачу. Згідно довідки ТОВ "Техмолпром»\~ \~ від 18.09.2019 року , заборгованість відповідача перед [PERSON] по заробітній платі станом на 18.09.2019 року становить 35\~131,26 грн. Відповідно до ч.1\~ст.115 КЗпП України,\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплачує позивачу належну до сплати суму заробітної плати, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі , яка станом на 18.09.2019 року становить 35\~131,26 грн., в зв`язку з цим позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Оскільки позивач, згідно з п.1 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому на підставі\~ст. 141 ЦПК України,\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТОВ "Техмолпром»\~ \~ на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись те, що з відповідачем перебував у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Син є студентом ІІІ курсу денного відділення Політехнічного коледжу ДВНЗ "КНУ" за спеціальністю "Технічне обслуговування, ремонт та експлуатація тягового рухомого складу, стипендію не отримує, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає допомоги на утримання сина, а позивачу самостійно важко утримувати сина, тому що навчання потребує значних витрат. Крім того, необхідні кошти на харчування, проживання, одяг тощо. Доходів позивача не вистачає на його утримання. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача до закінчення навчання. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження, сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO], який досяг 18-річного віку (а.с.3,9). [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення Політехнічного коледжу ДВНЗ "КНУ" за спеціальністю "Технічне обслуговування, ремонт та експлуатація тягового рухомого складу, стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року (а. с.5). Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, [PERSON] знаходиться на утриманні позивача (а. с. 2,6). Позивач працює ПАТ "Північтранс" водій та його середній заробіток за січень-травень 2015р. складає 7833,78 (а. с. 11-12). Коштів на утримання сина в позивача не вистачає (а.с.2). Відповідач працює ПАТ "Південний ГЗК" (а.с.2). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує сімейний та майновий стан сторін, враховує потребу повнолітнього в коштах на проживання, харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання, а також те, що відповідач працює, має можливість утримувати повнолітнього сина на час навчання, згодна на стягнення з неї аліментів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 199-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт належності [PERSON] Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Тетіївської державної нотаріальної контори Київської області 26.07.1985 року за Р.№ 1056. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в Договорі дарування житлового будинку від 26.07.1985 року прізвище її чоловіка зазначено "[PERSON]" замість [PERSON] ", у зв`язку з чим, при зверненні до державного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті її чоловіка, їй було відмовлено, тому вона змушена звернутись до суду. В судове засідання представник заявника адвокат Безугла І.С. не прибула, до суду надала заяву про проведення розгляду без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, до суду надав клопотання про проведення розгляду без його участі, проти заяви не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав йому на підставі Договору дарування від 26.07.1985 року (а.с.6-7). З метою переоформлення спадщини на житловий будинок позивач звернулась до Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки в Договорі дарування прізвище обдарованого помилково записано "[PERSON]", замість [PERSON] ". Те, що будинок дійсно належить чоловіку позивача підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, де прізвище вказано правильно "[PERSON]" (а.с.15), який виданий на підставі вищезазначеного Договору дарування, а також Висновком Інституту лінгвістичних експертиз про ідентичність документі (а.с.14). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належностіправовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки, в суді знайшов своє підтвердження юридичний факт, що Договорі дарування в якому обдарованим вказано [PERSON] дійсно належить [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин, на підтвердження чого суду його представник за довіреністю [PERSON] суду вказала, що 06 травня 2018 року помер батько заявника - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно - земельну ділянку та житловий будинок, на яке заявник є спадкоємцем за законом. Однак нотаріус не може видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин з померлою, оскільки в свідоцтві про народження батьком заявника вказаний "Войцехівський Аполінарій Іванович", а тому звертається до суду. Представник заінтересованої особи - Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, суду надана заява про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника, вважає, що заява підлягає до задоволення на підставі ст.315 ЦПК України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився в 1973 році, його батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-АВ №662308. Також встановлено, що 06 травня 2018 року помер [PERSON], який проживав в [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БВ №321705, після смерті якої залишилось спадкове майно: земельна ділянка та житловий будинок. Заявник [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги на майно, яке залишилось після смерті батька, спадщину прийняв у встановленому законом порядку, подавши заяву нотаріусу, інших спадкоємців немає, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав, що підтверджується матеріалами спадкової справи №438-2018, заведеної щодо майна померлого [PERSON] Із повідомлення приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] від 11.09.2018 року видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], в зв'язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин з померлим, оскільки в свідоцтві про народження заявника його батьком вказаний "Войцехівський Аполінарій Іванович", а в свідоцтві про смерть та в інших документах його прізвище вказане як "Войциховський Аполінарій Іванович". Те, що заявник є сином померлого [PERSON] також підтверджується довідкою Смотрицької селищної ради №116 від 11.05.2018 року та виписками з погосподарських книг по с.Рудка Дунаєвецького району Хмельницької області за 1971-2018 роки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, суд приходить до висновку, що даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і померлий [PERSON] є батьком [PERSON], встановлення якого має для останнього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадкове майно. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Новоіванівської сільської Ради народних депутатів № 134 від 25 грудня 2001 року було видано Державний акт Серії IV-ДП № 055072 на право приватної власності на землю площею 5.060 га (пай 86) для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради. Згідно паспорту громадянина України, ім'я по-батькові заявника зазначено як «Феодосіївна» в той час, коли у вищезазначеному Державному акті на право приватної власності на землю Серії IV-ДП № 055072 її ім'я по-батькові вказано як «Федосіївна», що є помилковим. Враховуючи те, що дані розбіжності в написанні ім'я по-батькові заявника позбавляють її можливості на власний розсуд розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, [PERSON] просила суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю Серії IV-ДП № 055072, виданого 28 грудня 2001 року на ім'я "Мирошниченко Галина Федосіївна". В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій свої вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.9). Представник зацікавленої особи з заявою ознайомлений, в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі (а.с.10). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, 28 грудня 2001 року заявнику на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Новоіванівської сільської Ради народних депутатів № 134 від 25 грудня 2001 року було видано Державний акт Серії IV-ДП № 055072 на право приватної власності на землю площею 5.060 га (пай 86) для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоіванівської сільської ради. Даний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 72 (а.с.4). Однак, в Державному акті на право приватної власності на землю Серії IV-ДП № 055072 ім'я по-батькові заявника вказано як "Федосіївна", в той час як в паспорті громадянина України її ім'я по-батькові зазначено як "Феодосіївна". Те, що ім'я по-батькові заявника «Феодосіївна» підтверджується її паспортом громадянина України серії АЕ № 681955, виданого Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській області від 29 вересня 1997 року (а.с.5). Тому у суду не викладає сумніву той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю Серії IV-ДП № 055072, виданий 28 грудня 2001 року на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Новоіванівської сільської Ради народних депутатів № 134 від 25 грудня 2001 року на ім'я "Мирошниченко Галина Федосіївна" дійсно належить заявнику. З урахуванням викладених обставин, суд знаходить заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 195-р-06 від 28 лютого 2006 року було видано [PERSON] акт Серії ЯГ № 505934 про право власності на земельну ділянку площею 5.1595 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради. Згідно паспорту громадянина України, ім'я по-батькові заявника зазначено як «Юлянович» в той час, коли у вищезазначеному [PERSON] акті про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 505934 його ім'я по-батькові вказано як «Юлійович», що є помилковим. Враховуючи те, що дані розбіжності в написанні ім'я по-батькові заявника позбавляють його можливості на власний розсуд розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, [PERSON] просив суд встановити факт належності йому Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 505934, виданого 27 березня 2006 року на ім'я "Струневський Едуард Юлійович". В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій свої вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судове засідання також не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.13). Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, 27 березня 2006 заявнику на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 195-р-06 від 28 лютого 2006 року було видано [PERSON] акт Серії ЯГ № 505934 про право власності на земельну ділянку площею 5.1595 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради. Даний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010612501139 (а.с.6). Однак, в [PERSON] акті про право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 505934 ім'я по-батькові заявника вказано як "Юлійович", в той час як в паспорті громадянина України його ім'я по-батькові зазначено як "Юлянович". Те, що ім'я по-батькові заявника «Юлянович» підтверджується його паспортом громадянина України серії АН № 736790, виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області від 03 жовтня 2008 року (а.с.5). Тому у суду не викладає сумніву той факт, що [PERSON] акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 505934, виданий 27 березня 2006 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 195-р-06 від 28 лютого 2006 року на ім'я "Струневський Едуард Юлійович" дійсно належить заявнику. З урахуванням викладених обставин, суд знаходить заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved