Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивували тим, що вони є власниками 2 земельних ділянок, які розташовані на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. В зв`язку з тим, що дані земельні ділянки були передані в оренду відповідачу ПСП "Дружба" до 02.01.2016 року і по закінченню дії даних договорів відповідач ПСП «Дружба» «формально» 04.01.2016 року підписало позивачам акти приймання-повернення земельних діялянок, але при цьому фактично земельні ділянки не повернуло та продовжило ними незаконно користуватися без будь-якої правової підстави, протиправно обмінявши їх (за усною домовленістю для зручності їх обробітку в єдиному масиві) на аналогічну за розміром земельну ділянку що перебуває в оренді у відповідача ТОВ ІПК "Полтавазернопродукт", яке в свою чергу обміняло частину земельних ділянок позивачів розміром 0,6 га (для зручності обробітку в єдиному масиві) на аналогічну за розміром земельну ділянку, яка перебуває в оренді відповідача ФОП [PERSON] . Через вищевказані дії, обробляючи земельні ділянки позивачів, відповідачів ТОВ ІПК "Полтавазернопродукт" та ФОП [PERSON] отримали дохід від безпідставно набутого майна, який відмовилися повернути в позасудовому порядку. Крім того, як вказують позивачі через незаконні дії відповідача ПСП «Дружба» обміном спірних земельних ділянок їм завдано моральної шкоди. Позивачі просили суд: стягнути з ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» (код ЄДРПОУ 34419273) на користь [PERSON] ,- 74 098,11 грн. доходу, який одержано (або могло бути одержано) від незаконного володіння земельною ділянкою належної [PERSON] в 2016 році при вирощуванні сої.; стягнути з ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» ( код ЄДРПОУ 34419273) на користь [PERSON] , - 74 098,11 грн. доходу, який одержано ( або могло бути одержано) від незаконного володіння земельною ділянкою належної [PERSON] в 2016 році при вирощуванні сої.; стягнути з ФОП [PERSON] (податковий номер невідомий) на користь [PERSON] , - 9 159,08 грн. доходу, який одержано (або могло бути одержано) від незаконного володіння земельною ділянкою належної [PERSON] в 2016 році при вирощуванні соняшника; стягнути з ФОП [PERSON] (податковий номер невідомий) на користь [PERSON] - 9 159,08 грн. доходу, який одержано (або могло бути одержано) від незаконного володіння земельною ділянкою, належної [PERSON] в 2016 році при вирощуванні соняшника; стягнути з ПСП «Дружба» (код ЄДРПОУ 03770000) на користь [PERSON] - 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями ПСП «Дружба», які виразилися в протиправному обміні земельної ділянки [PERSON] , після закінчення строку дії договору оренди; стягнути з ПСП «Дружба» (код ЄДРПОУ 03770000) на користь [PERSON] , - 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями ПСП «Дружба», які виразилися в протиправному обміні земельної ділянки [PERSON] після закінчення строку дії договору оренди; стягнути з відповідачів понесені позивачами судові витрати, які складаються з: судового збору, витрат на правову допомогу, витрат представника позивачів пов`язані з приїздом до смт. Семенівка (явкою до суду). 15.01.2018 року відповідачем ПСП "Дружба" подано відзив на позов, в якому ПСП «Дружба» просило відмовити в задоволенні позову, так як вважає, що викладені в позовній заяві обставини, на які посилаються позивачі, є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач зазначає, що після закінчення дії договорів оренди спірних земельних ділянок, підприємство ними не користувалося, а отже і не отримало доходу від їх використання, тому є неналежним відповідачем. 01.02.2018 року відповідачем Виробничим підрозділом Агрофірма "Семенівська" ТОВ "інвестиційно - промислової компанії "Полтавазернопродукт" подано відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в його задоволенні, так як вважає, що викладені в позовній заяві обставини, на які посилаються позивачі, є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач зазначає, що позивачами не надано доказів користування підприємством спірними земельними ділянками та отримання доходу від їх використання. Крім того вказується, що відповідно до вимог Постанови КМ України №284 від 19.04.1993 року «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» у 2016 році комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на звернення позивачів не було створено, а тому відсутні підстави стверджувати факт завдання збитків. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 12.12.2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 15.01.2018 року постановлено дану цивільну справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 20.02.2018 року в підготовчому провадженні оголошено перерву . Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.03.2018 року підготовче провадження у справі за позовом закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 24.04.2018 року та 29.05.2018 року та 18.06.2018 року, 09.08.2018 відкладено судовий розгляд справи. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 10.06.2019 року витребувано від Семенівського ВП ГУНП в Полтавській області матеріали перевірки за заявою [PERSON] від 25.05.2016 року ЄО№831. У судовому засіданні позивачі [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Павелко Р.С. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача ПСП "Дружба" Приходько О.М.позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в їх задоволенні з наведених у відзиві підстав. У судовому засіданні представник відповідача Виробничого підрозділу Агрофірма "Семенівська" ТОВ "інвестиційно - промислова компанія "Полтавазернопродукт", Кротенко І.К.позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в їх задоволенні з наведених у відзиві підстав. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши показання позивачів [PERSON] , [PERSON] та їх представника, представників ПСП "Дружба" та Виробничого підрозділу Агрофірма "Семенівська" ТОВ "інвестиційно - промислова компанія "Полтавазернопродукт" та відповідача [PERSON] , відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з таких підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №116942, виданим 02 лютого 2006 року, на праві власності належить земельна ділянка площею 3,17 га. з кадастровим номером 5324585600:00:002:0098, яка розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. [PERSON] згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №116941, виданим 09 лютого 2006 року, на праві власності належить земельна ділянка площею 3,17 га. з кадастровим номером 5324585600:00:002:0097, яка розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. 01 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] та ПСП «Дружба» уклали договори оренди щодо належних їм на праві приватної власності земельних ділянок площею по 3,17 га. з кадастровими номерами 5324585600:00:002:0098, 5324585600:00:002:0097. Строк дії вказаних договорів оренди землі становив 5 років. По закінченню дії даних договорів (після 02 січня 2016 року) ПСП «Дружба» «формально» 04.01.2016 року підписало позивачам акти приймання-повернення земельних ділянок, але при цьому належні позивачам земельні ділянки у встановленому порядку фактично не повернуло та продовжило ними незаконно користуватися без будь-якої правової підстави, на підставі договорів оренди земельних ділянок, укладених 01.01.2011 року, дія яких закінчилася 02.01.2016 року та продовжило ними незаконно розпоряджатися, без будь-якої правової підстави, протиправно обмінявши їх (за усною домовленістю для зручності їх обробітку в єдиному масиві) на аналогічну за розміром земельну ділянку, що перебуває в оренді у ТОВ ІПК "Полтавазернопродукт", яке в свою чергу обміняло частину земельних ділянок позивачів розміром 0,6 га (для зручності обробітку в єдиному масиві) на аналогічну за розміром земельну ділянку, яка перебуває в оренді ФОП [PERSON] . У зв`язку з протиправним використанням належних позивачу земельних ділянок в 2016 році, яке виразилося у вирощувані сільськогосподарських культур, позивачі 25.06.2016 року спочатку зверталися до Семенівського РВ УМВС України в Полтавській області щодо знищення межових знаків. Під час перевірки вказаних заяв позивачів, директором ПСП «Дружба» 13.06.2019 року на ім.»я начальника Семенівського РВ УМВС України в Полтавській області було направлено лист за вих.№ 348, яким ПСП «Дружба» підтвердило, що земельною ділянкою [PERSON] підприємство користуватиметься на законних підставах до 07.06.2017 року, в суборенду її не передавало та межові знаки не знищувало. 13.06.2019 року Семенівським РВ УМВС України в Полтавській області за розглядом заяви [PERSON] було зроблено висновок про відсутність в діях складу кримінального правопорушення, та наявність цивільно-правових відносин. У зв`язку з вищевказаним позивачі звернулися до Семенівського районного суду Полтавської області з цивільними позовами про визнання припиненими з 02 січня 2016 року вказаних договорів оренди земельних ділянок та витребування у ПСП «Дружба» вказаних земельних ділянок. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області (справа №547/362/16-ц, провадження №2/547/237/16) від 30 серпня 2016 року (яке набрало законної сили 08 вересня 2016 року) (т.1 а.с. 5-9) визнано припиненим з 02 січня 2016 року договір оренди землі площею 3,17 га, що розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, укладений 01 січня 2011 року між [PERSON] , як власником і орендодавцем земельної ділянки, та Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба», як орендарем, зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області 07.06.2012 року за № 532450004002171; витребувано у Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба" (код ЄДРПОУ 03770000) на користь [PERSON] , належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №116941 земельну ділянку з кадастровим номером 5324585600:00:002:0097 площею 3,17 га, яка розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області (справа №547/363/16-ц, провадження №2/547/238/16) від 30 серпня 2016 року (яке набрало законної сили 08 вересня 2016 року) (т.1 а.с. 10-14) визнано припиненим з 02 січня 2016 року договір оренди землі площею 3,17 га, що розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, укладений 01 січня 2011 року між [PERSON] , як власником і орендодавцем земельної ділянки, та Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба», як орендарем, зареєстрований у відділі Держкомзему у Семенівському районі Полтавської області 07.06.2012 року за № 532450004002171; витребувано у Приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба" (код ЄДРПОУ 03770000) на користь [PERSON] , належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №116941 земельну ділянку з кадастровим номером 5324585600:00:002:0097 площею 3,17 га, яка розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. У вищезазначених судових рішеннях було встановлено, що належні позивачам земельні ділянки в 2016 році використовуються іншими особами, а саме: фізичною особою-підприємцем [PERSON] та АФ «Семенівська», які користуютьси ними за усною домовленістю з відповідачем по справі ПСП «Дружба» про розподіл орендованих ними земельних ділянок, що належать громадянам, з метою зручності обробітку земельних ділянок в єдиному масиві земель. Зазначене підтверджується також показами представника АФ «Семенівська», який також в судових засіданнях Семенівського районного суду Полтавської області пояснював про усну домовленість з ПСП «Дружба» про розподіл орендованих ними земельних ділянок, що належать громадянам, для зручності їх обробітку в єдиному масиві. Крім того, представник ПСП «Дружба» повідомив АФ «Семенівська» в усній формі, що на земельну ділянку, належну позивачам з ПСП «Дружба» укладено договір оренди, який закінчує свою дію в 2017 році. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка фізична особа-підприємець [PERSON] суду пояснив, що про те, що він використовує частину земельних ділянок, належної позивачам, він дізнався від позивача по справі на початку 2016 року. Земельні ділянки, що належать громадянам і знаходяться в нього в оренді за усною домовленістю з ПСП «Дружба» було розподілені між ним та останнім з метою зручності їх обробітку в єдиному масиві. Договору оренди землі з позивачем по справі він не укладав. За усним повідомленням представника відповідача ПСП «Дружба» договір оренди землі, укладений останнім з позивачами дійсний до 2017 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із зазначених вище обставин, встановлених судовими рішеннями від 30 серпня 2016 року, суд приходить до висновку, що земельні ділянки, належні позивачам по справі, фактично за усною домовленістю, без згоди та участі позивачів, та будь-якої правової підстави були передані ПСП «Дружба» в користування інших осіб з метою зручності обробітку земель в єдиному масиві і знаходяться у користуванні ПСП «Дружба». Відповідачі у судовому засіданні заперечували, щодо користування земельними ділянками позивачів, але це підтверджується: 2 вищевказаними рішеннями Семенівського районного суду Полтавської області; Листом ПСП «Дружба» від 10.01.2017 року на адресу суду, в якому представник ПСП «Дружба» О. П. Приходько зазначив: «..Вказані земельні ділянки використовувались ВП ТОВ АФ «Семенівська» та ПП [PERSON] » (т.1 а.с.69 зворотня сторона); відзивом на позовну заяву ПСП «Дружба» від 12.01.2017 року, в якій представник ПСП «Дружба» Н.Ю.Оніщенко зазначила, що: «… а саме земельними ділянками з кадастровими номерами 5324585600:00:002:0098 та 5324585600:00:002:0097, користувались в 2016 році фізична особа підприємець [PERSON] та АФ «Семенівська» …. (т.1 а.с.94); відзивом на позовну заяву ПСП «Дружба» від 12.01.2018 року в якій представник ПСП «Дружба» Н. Ю. Оніщенко зазначила, що: «…Майном позивачів, а саме земельними ділянками з кадастровими номерами 5324585600:00:002:0098 та 5324585600:00:002:0097, користувались в 2016 році фізична особа підприємець [PERSON] та АФ «Семенівська» …. (т.2 а.с.62) Фізична особа підприємець [PERSON] в судових засіданнях у справах №547/362/16-ц та №547/363/16-ц як свідок дав пояснення про те, що він дійсно в 2016 році користувався земельними ділянками позивачів в розмірі 0,6 га, тому саме цей розмір було взято судом для обрахунку. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути від шкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, яка відбувається на підставах та у порядку, передбачених статтею 22 Цивільного кодексу України. За ч. 1 ст. 390 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. Згідно з нормами права, якими унормовані деліктні правовідносини, не вимагається доведення факту використання недобросовісним набувачем чужого майна, а достатньо лише доведення факту незаконного володіння таким майном. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Так норми Цивільного кодексу України виходять не лише з неправомірності підстав заволодіння недобросовісним набувачем річчю, що саме по собі має призводити до негативних наслідків для нього, а й з такої важливої засади цивільно-правового регулювання, як компенсаційність. Внаслідок витребування речі із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) відповідно до ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. При цьому власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна. Натомість добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. За п. 2 ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України про наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовують також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. При цьому за ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Крім того, вираз про доходи, які особа мала одержати, слід розуміти аналогічним чином, як і визначення розміру упущеної вигоди (складової збитків, яка не є абстрактною). Розмір доходів, які підлягають стягненню вираховується виходячи з доведеності розміру звичайних доходів, які особа здобула за весь час володіння, як недобросовісний набувач, а від добросовісного набувача з того часу, коли він дізнався або повинен був дізнатися про неправомірність свого володіння. Позивачами обраний вірний спосіб захисту своїх порушених прав, посилаючись на статті 390, 1214 ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини цивільного, а не земельного характеру. Згідно довідки №11-112/64 від 27.02.2017 року наданої Головним управлінням статистики у Полтавській області, відповідно до статистичної звітності по формі №37\-СГ станом на 01.11.2016 року середня урожайність: - соняшнику на зерно по Семенівському району Полтавської області складає 28,4 ц з 1 га; - сої по Семенівському району Полтавської області складає 23,4 ц з 1 га; - середня ціна реалізації насіння соняшника станом на січень 2017 року становить 8958,4 грн. за 1 тону, без урахування податку на додану вартість, накладних витрат по за купівлях, транспортних та експедиційний витрат; - середня ціна реалізації насіння сої станом на січень 2017 року становить 9194,5 грн. за 1 тону, без урахування податку на додану вартість, накладних витрат по за купівлях, транспортних та експедиційний витрат. Отже, середня реалізаційна ціна: -соняшнику з урахуванням 20% ПДВ становить 10 750,08 грн за 1 тону, -сої з урахуванням 20% ПДВ становить 11 033,40 грн за 1 тону, у відповідності до розрахунку калькулятору ПДВ: Відповідно до розрахунку наведено в позовній заяві, відповідачі відповідно до вказаних статистичних даних про врожайність та ринкову ціну та пропорційно до площі земельних ділянок позивачів від продажу вказаного зібраного зерна отримали або могли отримати дохід у таких розмірах: 1) ТОВ "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" отримано дохід, від незаконного використання земельних ділянок Позивачів розміром 5,74 га, який визначається з наступного розрахунку: 23,4 центнера (середня врожайність сої з 1 га) х 5,74 га (площа незаконно використаної земельної ділянки) = 13,4316 тони по ціні 11 033,40 грн. за 1 тону сої складає (13,4316 х 11 033,40) = 148 196,22 грн. 2) ФОП [PERSON] отримано дохід, від незаконного використання земельних ділянок Позивачів розміром 0,6 га, який визначається з наступного розрахунку: 28,4 центнера (середня врожайність соняшника з 1 га) х 0,6 (площа незаконно використаної земельної ділянки) = 1,704 тони по ціні 11 033,40 грн. за 1 тону складає (1,704 х 10 750,08) = 18 318,17 грн. Оскільки цей розрахунок підтверджується довідкою №11-112/64 від 27.02.2017 року наданої Головним управлінням статистики у Полтавській області, відповідно до статистичної звітності по формі №37\-СГ та відповідає обставинам справи, суд бере його за основу в свого рішення. Судом встановлено, що Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою КМ України від 19 квітня 1993 року № 284 не підлягає застосуванню, оскільки він регулює відшкодування збитків власнику земельної ділянки в розумінні ст.ст.23, 1166 ЦК України, а також - Методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затверджених постановою КМ України від 25 липня 2007 року № 963, яка у п. 4 визначає розрахунок не отриманого власником доходу, тобто майнової шкоди, передбаченої п. ч.1 ст.156 ЗК України, які врегульовують відносини, що перебувають поза межами розглянутого по цій справі спору, що стосується стягнення безпідставно набутого доходу, передбаченого ч.ч. 1 ст.ст. 390, 1214 ЦК України. Окрім того, задовольняючи вимоги позивачів про витребування доходів одержаних від незаконного використання земельних ділянок, суд бере до уваги рішення Європейського Суду з прав людини від 15 січня 2019 року у справі «Віра Довженко проти України» (заява №26646/07), яке набуло статусу остаточного 15 квітня 2019 року, яким констатовано порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме незаконне втручання у мирне володіння заявницею її майном (земельною ділянкою). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність протиправності дій ПСП «Дружба», які виразилися в протиправному обміні земельних ділянок позивачів, після закінчення строків дії договорів оренди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд приходить до висновку про наявність вини ПСП «Дружба» в протиправному обміні земельних ділянок позивачів, після закінчення строків дії договорів оренди, що призвело до значних моральних страждань позивачів, втрати нормальних життєвих зв`язків і погіршило стан здоров`я позивача [PERSON] та вважає доведеним позивачами наявності моральної шкоди, що завдана позивачам вищевказаними протиправними діями. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивачів, характер та тривалості їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (справи «Харук та інші проти України», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Новоселецький проти України») та з врахуванням вимог розумності і справедливості, вважає необхідним зменшити розмір заявленої позивачами моральної шкоди та вважає необхідним визначити розмір морального відшкодування з відповідача ПСП "Дружба" в сумі 7 000 грн. на користь позивача [PERSON] та 5 000 грн. на користь позивача [PERSON] . Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір та витрати напрофесійну правничу допомогу адвоката. На підставі викладеного і

Outcome: partial