Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ "Виробничо-інвестиційна компанія "ГорГан", в якому просив стягнути з відповідача 171 900,00 грн. коштів, внесених ним на виконання укладеного з відповідачем попереднього договору купівлі-продажу житлового приміщення. Свої вимоги мотивував тим, що 03.09.2008 року між ним та відповідачем укладено попередній договір № А/16 купівлі-продажу житлового приміщення, базовою ціною 3250,00 грн. за 1 кв.м., орієнтовною площею 94,88 кв.м., на 5 поверсі житлового будинку по [ADDRESS]. На виконання умов вказаного договору він сплатив відповідачу у період з 03.09.2008 року по 23.06.2009 року кошти у розмірі 171 900,00 грн. У відповідності до п.6 даного договору, відповідач зобов?язаний був протягом 10 календарних днів після виготовлення правовстановлюючих документів на квартиру направити йому пропозицію про укладення основного договору купівлі-продажу із зазначенням дня, часу та місця його укладення. Однак, в порушення цього зобов»язання, відповідач жодної пропозиції про укладення основного договору йому не направив. 25.11.2014 року він звернувся до відповідача з вимогою укласти основний договір купівлі-продажу квартири, однак така вимога останнім залишена поза увагою. Враховуючи, що він належним чином виконав всі свої зобов?язання перед відповідачем, а останній свої зобов»язання не виконав та основний договір купівлі-продажу квартири не уклав і відмовляється добровільно повернути отримані кошти, він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю від 30.04.2015 року [PERSON] збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з урахуванням інфляції в сумі 284 522,35 грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 12643,93 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що сплачена ним сума у розмірі 171 900,00 грн. є авансом, а тому підлягає поверненню у зв?язку з відмовою відповідача укласти основний договір. Крім того, оскільки на даний час будинок, у якому відповідач повинен був продати квартиру, вже зданий в експлуатацію, а останній договору купівлі-продажу з позивачем не уклав, то у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України повинен сплатити всю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з проведеним розрахунком за період з січня 2013 року по травень 2015 року належна до сплати відповідачем сума інфляційних коштів становить 112 622,35 грн., у тому числі: за 2013 рік - 859,50 грн.; за 2014 рік 42803,10 грн.; з січня по травень 2015 року - 68959,75 грн., а три проценти річних становить 12643,93 грн. Представник відповідача за довіреністю № 1 від 12.01.2015 року Родіков І.С. позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, вказавши, що вважає їх безпідставними, оскільки попередній договір про купівлю-продаж нерухомого майна, укладений між сторонами, повинен був бути укладений у формі, встановленій для основного, тобто в письмовій формі з обов»язковим нотаріальним посвідченням. Оскільки при його укладенні цю вимогу не дотримано (не посвідчено нотаріально), то такий договір є нікчемним з усіма наслідками. Крім цього, 29.12.2009 року позивача було призначено генеральним директором ТзОВ «ВІК «ГорГан», а 08.09.2010 року його введено в склад товариства та передано йому 100% статутного фонду. Тобто позивач [PERSON] став єдиним власником товариства, чим поєднав боржника та кредитора в одній особі, в зв»язку з чим у відповідності до ст. 606 ЦК України зобов»язання припинилося. Більше того, декларацію про готовність об?єкта до експлуатації, зокрема і спірного будинку по [ADDRESS], 15.08.2011 року готував та підписував на посаді директора товариства саме позивач [PERSON], на якому і лежав обов?язок бути ініціатором укладення основного договору. Також нотаріально посвідченою заявою від 04.09.2012 року позивач, при виході зі складу учасників ТзОВ «ВІК «ГорГан», підтвердив, що жодних майнових чи немайнових претензій до відповідача не має, а тому зобов»язання також припинилося в зв»язку з прощенням боргу на підставі ст. 605 ЦК України. Крім того, позивачем пропущено встановлений законом трьохрічний строк позовної давності до спірних правовідносин, що також є підставою для відмови в позові. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засiданнi докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов?язків є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 635 Цивільного кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 657 даного кодексу, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За змістом ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно зі ст. 215 ч.2 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемними, зокрема, є правочини укладені з недодержанням обов'язкової нотаріальної форми (ч. 1 ст. 219 ЦК України). Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2008 року між [PERSON] та ТзОВ "Виробничо-інвестиційна компанія "ГорГан" укладено попередній договір № А/16 купівлі-продажу житлового приміщення, базовою ціною за 1 кв.м. 3250,00 грн., орієнтовною площею 94,88 кв.м., на 5 поверсі житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується копією даного договору (а.с. 4-5). Як вбачається з долучених позивачем квитанцій про перерахунок коштів та не заперечив представник відповідача, [PERSON] на виконання вищевказаного договору в період з 03.09.2008 року по 23.06.2009 року перерахував відповідачу кошти у розмірі 171 900,00 грн. (а.с. 6-9). Судом встановлено, що укладений між сторонами по справі попередній договір № А/16 купівлі-продажу житлового приміщення від 03.09.2008 року є нікчемним, оскільки при його укладенні не додержано обов'язкової нотаріальної форми. За таких обставин, враховуючи, що укладений між сторонами попередній договір № А/16 від 03.09.2008 року є нікчемним, то відповідач на підставі ст. 216 ЦК України повинен повернути позивачу сплачені ним на виконання даного договору кошти, а тому з ТзОВ "Виробничо-інвестиційна компанія "ГорГан" на користь [PERSON] слід стягнути сплачені ним кошти у розмірі 171 900,00 грн. При цьому суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних слід відмовити, оскільки підставою для стягнення таких коштів у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Однак, судом встановлено, що фактично договірних зобов»язань між сторонами по справі не існує, оскільки укладений між ними 03.09.2015 року попередній договір є нікчемним, а нікчемний договір не породжує для його сторін прав та обов?язків і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а тому відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. При цьому суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на те, що позивач пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки у відповідності до п.6 вищевказаного попереднього договору, відповідач зобов»язувався протягом 10 днів після виготовлення правовстановлюючих документів направити позивачу пропозицію про укладення основного договору. Однак, відповідач дане зобов»язання не виконав, а про те, що всі квартири у вказаному будинку продані, позивач дізнався восени 2014 року, після чого направив відповідачу письмову претензію (а.с. 10). Таким чином строк позовної давності на звернення в суд даним позовом слід рахувати з 2014 року, коли позивач дізнався про порушення його прав відповідачем. При цьому суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на те, що сам позивач, будучи генеральним директором ТзОВ «ВІК «ГорГан», подав у відповідні державні органи декларацію про завершення будівництва, оскільки з самої декларації про готовність об»єкта (багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS]) до експлуатації, що зареєстрована в інспекції ДАБК в Івано-франківській області 21.11.2011 року (а.с. 51-54), вбачається, що вона підписана генеральним директором ТзОВ «ВІК «ГорГан» Капітанець О.В. Також безпідставним є посилання представника відповідача на те, що будучи призначеним на посаду генерального директора ТзОВ «ВІК «ГорГан», позивач поєднав боржника та кредитора в одній особі, в зв»язку з чим відповідності до ст. 606 ЦК України зобов»язання припинилося, оскільки [PERSON] вносив спірні кошти як фізична особа, а на посаді генерального директора він представляв юридичну особу ТзОВ «ВІК «ГорГан». Суд вважає безпідставним і посилання представника відповідача на те, що нотаріально посвідчена заява позивача від 04.09.2012 року (а.с. 25) підтверджує факт прощення ним боргу, оскільки зі змісту цієї заяви вбачається, що [PERSON] вказав, що при виході зі складу учасників ТзОВ «ВІК «ГорГан» він жодних претензій до товариства не має, а тому, на думку суду, дана заява не має жодного відношення до правовідносин, що виникли між сторонами по справі з приводу внесення позивачем на рахунок відповідача грошових коштів на виконання попереднього договору купівлі-продажу житлового приміщення від 03.09.2015 року. На підставі викладеного, ст.ст. 11,203,205,209, 210, 215, 216, 219, 220, 605, 606, 625, 635, 640, 655, 657 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved