Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 22 вересня 2006 року вона (заявниця) та [PERSON], уклали шлюб, від якого у них [INFO] року народилась дочка [PERSON]. За рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 22 січня 2010 року із [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, до повноліття дитини. 23 листопада 2012 року за рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька шлюб між нею (заявницею) та [PERSON] було розірвано. Приблизно, в першій половині січня 2014 року [PERSON] зник - він пішов із дому і не повернувся. На зв'язок із рідними та близькими не виходить, аліменти та будь-яку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає.На початку лютого 2014 року у зв'язку із початком бойових дій в м. Донецьку вона (заявниця) з дочкою виїхала на тимчасове проживання до м. Києва, а потім в серпні 2016 року переїхала із дочкою проживати в с. Вабля Бородянського району Київської області, де стала на облік, як внутрішньо переміщена особа. За її зверненням 23 лютого 2018 року Бородянським ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, [PERSON] було оголошено в державний розшук, як безвісти зниклу особу та заведено розшукову справу № 06/01/79-2018. Їй та родичам [PERSON] місце його проживання та перебування до цього часу не відомо. Просила визнати [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька, зареєстрованого в [ADDRESS], безвісно відсутнім з 23 лютого 2018 року, оскільки це необхідно для призначення пенсії дитині по втраті годувальника. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала і викладене підтвердила, пояснивши, що [PERSON] це її колишній чоловік, з яким вона має спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактично з 2010 року, іще до розірвання шлюбу, вона з чоловіком спільно не проживала. Востаннє вона бачила [PERSON] в січні 2014 року в місті Донецьку, де він проживав з батьком. В лютому 2014 року вона виїхала разом з дочкою з міста Донецька і з того часу [PERSON] не бачила та стосунки з ним не підтримує. Де він знаходиться їй не відомо. В лютому 2018 року вона звернулася до Бородянського відділення поліції із заявою про оголошення [PERSON] в розшук. Представник заявниці - адвокат [PERSON] заяву [PERSON] також підтримав. Заінтересована особа - Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення заявниці [PERSON] і її представника - адвоката [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити. Судом встановлено, що згідно з копією паспорту серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], народилася в місті Прип'ять Київської області і зареєстрована в [ADDRESS]. (а.с.4) Як убачається з копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] року в місті Донецьку і її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.6) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 вересня 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1268. (а.с.5) Як убачається з копії рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 22 січня 2010 року, із [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу). (а.с.7-9) Відповідно до копії рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 23 листопада 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. (а.с.11) З копії довідки виконавчого комітету Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області від 07 серпня 2018 року за №366 вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] з 16 серпня 2016 року по даний час. (а.с.15) З копії довідки виконавчого комітету Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області від 07 серпня 2018 року за №367 вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] з 16 серпня 2016 року по даний час. (а.с.16) Згідно з копією довідки виконавчого комітету Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області від 07 серпня 2018 року за №368, [PERSON], [INFO], на території Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області не зареєстрований та не проживає. (а.с.17) Як убачається з копії довідки № [NUMBER] від 16 лютого 2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] разом зі [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS]. (а.с.12) Відповідно до копії довідки № [NUMBER] від 16 вересня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] разом із [PERSON] проживає в [ADDRESS]. (а.с.14) Як убачається з копії повідомлення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 23 лютого 2018 року за № С-27/109/1007-18, заява [PERSON], зареєстрована в ЖЄО під № С-27 о/п та [PERSON], 1979\~року народження, перебуває у державному розшуку, як безвісно зникла особа, розшукова справа № 06/01/79-2018 від 23 лютого 2018 року; на даний час проводяться заходи направлені на встановлення місцезнаходження останнього. (а.с.18) Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.43 ЦП України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено поняття місця проживання, а саме: місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що суд може визнати особу безвісно відсутньою за умови якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей, що вона проживає у своєму житлі, і місце її перебування має бути невідомим. Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання та реєстрації [PERSON] є [ADDRESS]. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", місто Донецьк відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Суд вважає, що заявницею не надано належних та достатніх доказів, які б вказували на те, що за останнім відомим місцем проживання та реєстрації [PERSON] - [ADDRESS] він відсутній більше одного року і його місцеперебування невідоме. Крім того суд враховує, що відповідно до ст.43 ЦП України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування, проте заявниця просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою особою лише з 23 лютого 2018 року. Відповідно до ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено, зокрема, для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою. Заявниця [PERSON] обґрунтовує свої вимоги про необхідність визнання [PERSON] безвісно відсутнім лише з тих підстав, що останній не приймає участі у вихованні їх спільної дитини, не сплачує аліменти через свою відсутність, а тому для створення належних умов зростання та матеріального забезпечення малолітньої дитини вона має право на призначення державної пенсії по втраті годувальника. Водночас, суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", діти, позбавлені батьківського піклування, - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Суд вважає, що обставини на які заявниця посилається в своїй заяві і докази, якими вона обґрунтовує ці обставини, свідчать про те, що батько її дитини [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з його перебуванням на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, чи у зв'язку з його розшуком органами Національної поліції. Враховуючи, що особа, яку заявниця просить визнати безвісно відсутньою, була зареєстрована на території, яка тимчасово окупована, що унеможливлює встановлення судом обставин наявності або відсутності даної особи за місцем постійного проживання або реєстрації протягом певного періоду, як це передбачено ст.43 ЦП України і ст.307 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви [PERSON]про визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно відмовити.

Outcome: dismissed