Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 21.07.2010 року позивач [PERSON] нотаріально оформив довіреність на ім'я своєї тітки - відповідача по справі [PERSON] на право продажу або дарування належної йому квартири [ADDRESS]. 07.10.2010 року від спільних з [PERSON] знайомих позивачу [PERSON] стало відомо, що [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаної квартири. Позивач [PERSON] декілька разів телефонував [PERSON] з проханням віддати належні йому гроші за продаж квартири та прохав повідомити у якого нотаріуса був оформлений договір купівлі-продажу, але на всі ці прохання почув відмову. У зв'язку з такою поведінкою відповідача [PERSON] 30.10.2010 року позивач [PERSON] направив їй поштою письмову вимогу про передачу належних йому грошових коштів за продаж належної йому квартири. Одразу після отримання вказаної вимоги - 18.11.2010 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали перші заяви про вчинення [PERSON] та [PERSON] шахрайських дій щодо заволодіння ними (позивачами) грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США та квартирою [ADDRESS], які начебто належали [PERSON] та її чоловіку [PERSON] На вказану письмову вимогу від 30.10.2010 року [PERSON] не відповідала, але зателефонувала [PERSON] та у телефонній розмові почала погрожувати йому, зміст чого приблизно був такий: якщо він не відмовиться від претензій на гроші, то вона за допомогою зв'язків та звання - Герой України свого чоловіка [PERSON], зробить життя [PERSON] та його родини "пеклом". У зв'язку з таким перебігом подій [PERSON] подав позов до суду про стягнення з [PERSON] належних йому грошових коштів. Протягом судового слухання [PERSON] і [PERSON] подали багато звернень аналогічних заяві від 18.11.2010 року і перевірялися вони великою кількістю правоохоронних та контролюючих державних органів. По всіх цих зверненнях були прийняті рішення щодо відсутності в діях подружжя [PERSON] складів злочинів та інших протиправних дій, що підтверджується копією постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 02.12.2010 року, винесеної Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області, а також листами з інших державних органів. Усі вказані обставини доводяться текстом рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03.03.2011 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення грошових коштів за продаж останньою квартири, яке залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями. Для виконання даного рішення був отриманий виконавчий лист, було відкрите виконавче провадження, в процесі виконання рішення суду 06.12.2012 року Актом державного виконавця було вилучено належний [PERSON] автомобіль. Не погоджуючись з такими діями ВДВС [PERSON] та [PERSON] подали адміністративний позов про визнання незаконними дій ВДВС та про стягнення моральної шкоди та про відшкодування [PERSON] моральної та матеріальної шкоди. Окружний адміністративний суд повністю відмовив у задоволенні даного позову. Поширення з боку [PERSON] негативної та недостовірної інформації відносно позивачів доводиться наступним: 18.11.2010 року [PERSON] подала на ім'я прокурора Згурівського району Київської області заяву стосовно [PERSON] та [PERSON], в якій була викладена негативна та недостовірна інформація, а саме, - що [PERSON], зловживаючи довірою [PERSON] та [PERSON], заволоділи належними [PERSON] грошовими коштами в сумі 100 000 доларів США; - що [PERSON] та його дружина ображають, погрожують та знущаються над пенсіонерами, ветеранами праці [PERSON]. 18.11.2010 року [PERSON] подала на ім'я прокурора Згурівського району Київської області заяву стосовно позивачів, в якій була викладена негативна та недостовірна інформація, а саме, - що позивачі, зловживаючи довірою [PERSON] та [PERSON], заволоділи належними останнім грошовими коштами в сумі 100 000 доларів США та квартирою [ADDRESS], що належали їй та її чоловіку [PERSON]; - що [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] ображають, погрожують та знущаються над пенсіонерами, ветеранами праці [PERSON]; - що [PERSON] шахрайським способом забрали ключі від квартири [ADDRESS], від будинку [ADDRESS], від сейфу; - що [PERSON] п'є кожного дня горілку, їздить п'яним за кермом. [INFO] у газеті "Панорама" [NUMBER], яка друкується і розповсюджується у Згурівському районі Київської області, де постійно проживають та здійснюють свою підприємницьку діяльність позивачі [PERSON], була надрукована стаття [PERSON] "[INFO]". У даній статті викладена та розповсюджена негативна та недостовірна інформація про те, - що [PERSON] здатний "встромити ніж у спину" [PERSON] та його дружині; - що [PERSON] за крадені гроші виклав плитку до церкви; - що дзвін від сільського храму кожного разу має нагадувати [PERSON] заповідь "не вкрадь"; - що сім'я [PERSON] заволоділа чужим майном; - що від сім'ї [PERSON] на адресу сім'ї [PERSON] ідуть погрози та образливі нецензурні слова. 27.11.2012 року [PERSON] на особистому прийомі подав своє звернення від 14.11.2012 року на ім'я Президента України, в якому [PERSON] розповсюдив негативну та недостовірну інформацію про: - ошукування [PERSON] [PERSON]; - підробку [PERSON] підпису [PERSON]; - таємне виключення [PERSON] [PERSON] з членів СФГ "Зерно"; - на протязі семи років збирання, продажу та зарахуванням грошей від продажу урожаю [PERSON] та його дружиною на належні ним інші фірми "Колос", "Наталка", при цьому, землі, з яких був зібраний урожай, були орендовані, оброблені та засіяні СФГ "Зерно", а грошей від продажу урожаю, який був вирощений та зібраний за рахунок [PERSON], останній не отримав; - наявність в особистому користуванні [PERSON] 4-х квартир, дві з яких він отримав шляхом введення в оману сім'ї [PERSON], 2-х автомобілів Шкода, автомобілі Мерседенс, Мазда, тракторів, комбайнів та іншої техніки, які отримані при незначній зарплатні, і цитата "усі ці незаконні оборудки стали можливі при повному потуранні і сприянні кума - Голови Згурівської державної адміністрації [PERSON]"; - використання [PERSON] імені, авторитету та звання [PERSON] для "облаштування" першим шахрайських дій; - ухилення [PERSON] від сплати податків за рахунок чеків, які він забирав у [PERSON]; - зведення [PERSON] свиноферми, стоки від якої спускаються у сільський ставок, у наслідок чого стоїть сморід, "затравлюється" екологія, а від мешканців села [PERSON] відкупляється поросятами; - погрожування [PERSON] фізичною розправою над [PERSON] та його дружиною з метою відбирання всього належного останнім майна; - викрадення сином [PERSON] - [PERSON] державного акту на право власності на 0,24 га землі, на якій знаходиться будинок в селі Рогозів Бориспільського району Київської області та шантажу з метою відібрати це майно, а як реалізація погроз відключення узимку опалення, унаслідок чого порвало батареї, а [PERSON] отримав матеріальні та моральні збитки; - відібрання сином [PERSON] - [PERSON] шляхом вимагання і грабежу цінного ручного годинника вартістю 10 000 доларів США; - не повернення сином [PERSON] - [PERSON] боргу в розмірі 20 000 доларів США, а також, залякування та шантажу шляхом розправи над [PERSON] з використанням своєї роботи у податковій міліції міста Києва; - введення [PERSON] в оману Дніпровського районного суду міста Києва у наслідок чого [PERSON] отримав рішення цього суду про стягнення з родини [PERSON] більше 400 000 грн.; - порівняння [PERSON] з людьми, які крадуть, цькують, погрожують, шантажують, а також, з особою на прізвище Лозінський. Позивачі звертають увагу на те, що з членів СФГ "Зерно" саме [PERSON] виключив [PERSON], а не навпаки, як зазначено у зверненні. 16.01.2013 року [PERSON] подав заяву на ім'я начальника Головного управління держсанепідемслужби у місті Києві, в якій розповсюдив негативну та недостовірну інформацію про: - заведення [PERSON] свиноферми на 100 голів, стоки від якої відводяться у річку та заражають воду; - розповсюдження у радіусі кілометру від вказаної ферми поганого запаху; - хвороб свиней та розповсюдження ними хвороб; - продаж на ринку [PERSON] м'яса хворих свиней; - цитуємо російською: "[PERSON], люди без чести и совести, они способны на все ради денег, могут унизить человека, обокрасть, оскорбить, так как они это сделали со мной", "[PERSON] украли у нас деньги, которые мы собирали на похороны, квартиру трехкомнатную, которая была куплена на [PERSON] по договоренности, они все отобрали". На спростування вказаної недостовірної інформації (при тому, що законодавство не передбачає обов'язку позивачам надавати докази на спростування інформації) просили врахувати надані ними документи: лист Державної екологічної інспекції у Київській області від 26.03.2013 року №1520; лист Управління ветеринарної медицини в Згурівському районі від 04.06.2013 року №142; лист Державної екологічної інспекції у Київській області від 08.07.2013 року №3-8/16. Крім вказаних звернень, [PERSON] 21.05.2013 року подав три абсолютно ідентичні заяви на ім'я Генерального прокурора України, Начальника ГУ МВС України у Київській області, Голови Згурівської РДА Київської області, в яких розповсюдив негативну та недостовірну інформацію про: - самовільно захоплення [PERSON] 50 га землі, що орендовані [PERSON]; - незаконне користування [PERSON] земель, що належать власнику СФГ "Зерно" [PERSON]; - несплату [PERSON] податків; - підробку [PERSON] у банківських документах підписів [PERSON]; - викрадення [PERSON] печатки; - незаконне отримання [PERSON] кредитів; - самоуправне призначення [PERSON] собі великої зарплатні; - викрадення [PERSON] установчих документів; - зняття та витрачання на власні потреби [PERSON] 160 000 гривень без дозволу [PERSON], який є головою правління ЧФГ "Зерно"; - порушення закону [PERSON] та його сином [PERSON] В травні, а саме - 21.05.2013 року [PERSON] подав заяву на ім'я Міністра екології та природних ресурсів України, в якій розповсюдив недостовірну інформацію про: - заведення [PERSON] свиноферми на сто голів, стоки від якої відводяться у річку та заражають воду; - підкуп [PERSON] інспектора підлеглого Міністру та підкуп інших людей; - викрадення [PERSON] грошей, які були зібрані на похорони; - відібрання [PERSON] квартири; - відібрання [PERSON] усього. На спростування цієї інформації є вже зазначені вище листи. 22.01.2013 року до Окружного адміністративного суду міста Києва [PERSON] та [PERSON] подали позовну заяву до ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві, третя особа: [PERSON], в якій розповсюдили негативну та недостовірну інформацію про: - "за кошти надані нами разом була куплена квартира для нього та членів його сім'ї в м.Києві, автомобіль, одяг, та інші цінності, які отримав та викрав у [PERSON] та [PERSON] наш племінник [PERSON] разом з своїми спіучасниками злочинів"; - "…я [PERSON] та [PERSON] дали [PERSON] кошти на купівлю йому 3-х кімнатної квартири на Оболоні в 120 метрів квадратних, зробили там за свої кошти ремонт, купили туди меблі"; - "[PERSON] шахрайським методом разом з своїми співучасниками відібрав у нас 100 000 доларів США і не віддав нам понині"; - "По нашим підрахункам з [PERSON] і [PERSON] гр.[PERSON] разом з своїми співучасниками відібрав кошти на загальну суму понад 258 000 доларів США"; - "На даний час [PERSON] за допомогою вищевказаного відповідача по даній справі відібрали у нас наш автомобіль "Шкода Октавія", на якому ми з дачі їздили до лікаря, за медикаментами, за продуктами харчування, наклали арешт на наше житло м.Києві в зв'язку з чим ми змушені проживати на дачі, за вказаною вище адресою та стягують з нас кошти в сумі 400 520 грн.". Зазначили, що в даному позові [PERSON] було відмовлено. Вказані дії відповідачів завдали дуже великої моральної шкоди позивачам у зв'язку з приниженням відповідачами честі, гідності позивачів, завданням шкоди діловій репутації. Крім цього, моральна шкода завдана і у зв'язку з приниженням відповідачами честі і гідності сина позивачів - [PERSON]. Завдання відповідачами позивачам моральної шкоди полягає в негативній зміні їх прийнятного повсякденного життя, у негативній зміні їх психоемоційного та психофізичного стану саме внаслідок протиправної цивільно-правової поведінки відповідачів у вигляді розповсюдження негативної та недостовірної інформації, зокрема: позивачів по кожному зверненню відповідачів постійно викликають до правоохоронних органів, де їх допитують, опитують працівники цих установ, що завдає їм моральних страждань; позивачі втрачають значний час на підготовку, відвідування, перебування у правоохоронних органах та інших державних органах, що примушує їх суттєво змінити їх звичайні життєві, виробничі та ділові стосунки; уся родина [PERSON], у тому числі позивачі, перебувають у постійному психічному та нервовому напруженні; у позивачів порушені нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми; усі зазначені обставини напряму вплинули на самопочуття та призвели до суттєвого погіршення здоров'я кожного з позивачів, у зв'язку з чим позивачі були змушені звертатися до лікарів, проходити лікування. Розмір моральної шкоди визначили відповідно до Висновку судово-психологічної експертизи від 10.10.2014 року і просили стягнути на кожного позивача з усіх відповідачів солідарно по 318 580 грн. моральної шкоди, по 5 000 грн. додаткових витрат за проведення спеціалістом-психологом дослідження, по 5 500 грн. додаткових витрат за надання експертних послуг та судові витрати. Також просили зобов'язати відповідача [PERSON] на особистому прийому Президента України, у строк - 15 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, подати звернення, у якому зазначити про спростування недостовірної та негативної інформації, яка була поширена у зверненні останнього від 14.11.2012 року. В судовому засіданні представник позивачів та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити та врахувати всі, викладені ними обставини та факти. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник, представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні та врахувати надані ними пояснення та надані письмові виступи в дебатах. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], спеціаліста [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що позивач [PERSON] є племінником відповідача [PERSON] Співвідповідач [PERSON] також є племінницею [PERSON] З 2010 року між сторонами погіршилися стосунки та почалися судові справи, пов'язані з майновими питаннями. З цього ж часу - з 2010 року відповідачі дійсно зверталися до різних органів, установ, Президента, в газету з заявами, які містять вказану позивачами інформацію про останніх, що підтверджено в суді поясненнями сторін та копіями даних документів. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Саме на вказані вимоги законодавства посилається сторона позивача в обгрунтування своїх позовних вимог. Для підтвердження своїх позовних вимог позивачі зверталися до психолога, який склав відносно кожного позивача Висновки спеціаліста-психолога від 12.08.2013 року. В процесі розгляду справи в суді сторона позивача заявила клопотання про призначення судової експертизи і відповідно до Висновку №1-10/10 судово-психологічної експертизи, складеної 10.10.2014 року, орієнтовний еквівалент компенсації завданих кожному з позивачів моральних страждань складає по 108 мінімальних заробітних плат. Враховуючи, що на час розгляду справи в суді 108 мінімальних заробітних плат складає суму 318 580 грн., сторона позивача збільшила свої позовні вимоги і саме цей розмір моральної шкоди є позовною вимогою. При вирішенні даного спору судом враховуються наступні вимоги законодавства. Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 року, в пункті 16, зазначено, що відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових службових осіб цих органів, що зобов'язанні розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширенням недостовірної інформації. У випадку звернення особи з заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладенні у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року №8-рп/2003, в якому зазначено, що звернення громадян до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб не може вважатися поширенням неправдивих відомостей. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах, може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку встановленому процесуальним законом. Таким чином, письмові заяви, звернення відповідачів, в яких міститься інформація про позивачів, яка зазначена позивачами як обгрунтування їх позовних вимог, а саме: - заява [PERSON] від 18.11.2010 року на ім'я Прокурора Згурівського району Київської області; - заява [PERSON] від 18.11.2010 року на ім'я Прокурора Згурівського району Київської області; - звернення [PERSON] від 14.11.2012 року на ім'я Президента України, подане на особистому прийомі 27.11.2012 року; - заява [PERSON] від 16.01.2013 року на ім'я начальника Головного управління держсанепідемслужби у м.Києві; - три абсолютно ідентичні заяви [PERSON] від 21.05.2013 року, подані на ім'я Генерального прокурора України, Начальника ГУ МВС України у Київській області; Голови Згурівської РДА Київської області; - заява [PERSON] від 21.05.2013 року на ім'я Міністра екології та природних ресурсів України; - позовна заява, подана 22.01.2013 року від імені [PERSON], [PERSON] (позивачі) до Окружного адміністративного суду міста Києва; не можуть бути враховані як підстава для задоволення позовних вимог, оскільки звернення до вказаних органів, установ, є правом відповідачів. Вказані органи, установи є уповноваженими здійснювати перевірку викладених у заявах фактів, що і було зроблено останніми, підтвердженням чого є надані відповіді. Крім цього, в кожній заяві, звернені поданих відповідачами міститься прохання здійснити перевірку викладених ними фактів. Викладене вище, свідчить про те, що підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до відповідачів [PERSON], [PERSON] та частково [PERSON] (за виключенням інформації в газеті "Панорама") не має. Щодо інформації, викладеній відповідачем [PERSON] відносно позивачів в засобах масової інформації, суд приходить до наступного. Так, [INFO] у газеті "Панорама" [NUMBER], яка друкується і розповсюджується у Згурівському районі Київської області, була надрукована стаття [PERSON] "[INFO]". У даній статті викладена та розповсюджена інформація про те, що [PERSON] здатний "встромити ніж у спину" [PERSON] та його дружині; що [PERSON] за крадені гроші виклав плитку до церкви; що дзвін від сільського храму кожного разу має нагадувати [PERSON] заповідь "не вкрадь"; що сім'я [PERSON] заволоділа чужим майном; що від сім'ї [PERSON] на адресу сім'ї [PERSON] ідуть погрози та образливі нецензурні слова. Вказана стаття, надрукована з засобах масової інформації, є доступною до широкого кола осіб, що свідчить, що це є поширенням інформації, що визначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 року. В п.18 вказаної Постанови зазначено, при вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири (Закон України "Про інформацію"). Викладене вище свідчить про те, що інформація, викладена в статті [PERSON] "[INFO]", надрукованій в газеті "Панорама" [NUMBER]: про те, що [PERSON] здатний "встромити ніж у спину" [PERSON] та його дружині; що дзвін від сільського храму кожного разу має нагадувати [PERSON] заповідь "не вкрадь" - не може бути визнана як поширення недостовірної інформації. Стосовно інформації із вказаної статті про те, що сім'я [PERSON] заволоділа чужим майном; що [PERSON] за крадені гроші виклав плитку до церкви; що від сім'ї [PERSON] на адресу сім'ї [PERSON] ідуть погрози та образливі нецензурні слова - суд приходить до того, що ця інформація не була підтверджена як в статті (не були вказані докази цього), так і в судовому засіданні, що дає підстави для визнання її недостовірною. Таким чином, позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] саме за частину вказаної вище недостовірної інформації, викладеній в газеті "Панорама". На думку суду розмір моральної шкоди має становити по 1 500 грн. на кожного позивача, від сплати судового збору відповідач [PERSON] звільнений. Судом враховується те, що викладена в газеті інформація, яка не містить посилань на наявність документальних підтверджень цієї інформації, та яка стала доступною широкому колу осіб, стала підставою для моральних переживань позивачів. Висновок судово-психологічної експертизи суд не приймає до уваги, так як він зроблений з урахуванням всіх зазначених позивачами документів, при тому, що судом приймається лише стаття в газеті, а всі інші документи, як зазначалося вище, не можуть враховуватися як підстава для задоволення позовних вимог. Крім того, висновок експертизи по даній категорії справи не є обов'язковим для прийняття його судом за основу, містить орієнтовні розміри моральної шкоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial