Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

До Тростянецького районного суду Вінницької області від представника відповідачів - [PERSON] , Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 14.04.2021 р. надійшла заява про розподіл судових витрат у цивільній справі № 147/435/19. Заяву мотивовано тим, що Тростянецьким районним судом Вінницької області 07.04.2021 р. ухвалено рішення у цивільній справі № 147/435/19, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Питання щодо розподілу судових витрат вирішено не було. Представник, посилаючись на п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, просить стягнути з позивача по справі на користь [PERSON] 10700 грн., та на користь Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України) 14000 грн., витрат пов`язаних із оплатою послуг адвоката. 21.04.2021 р. від [PERSON] надійшло заперечення на заяву про стягнення судових витрат. Просив врахувати, що у нього на утриманні перебуває троє дітей, тому стягнення з нього витрат в розмірі 24700 грн. є непосильним тягарем. Звертає увагу суду, що відповідачі [PERSON] та Свято-Різдва Богородиці релігійна громада с.Четвертинівка Української Православної Церкви (Православна церква України), не подавали орієнтовного (попереднього) переліку судових витрат, що є самостійною підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат, згідно ч. 2 ст. 134 ЦПК України. Крім того, заява про відшкодування судових витрат взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача. Зокрема, адвокат Чубенко С.В. в акті виконаних робіт, підписаному з [PERSON] і в акті виконаних робіт, підписаному з Свято-Різдва Богородиці релігійною громадою с.Четвертинівка Української Православної Церкви (Православної церкви України), вказала одні й ті самі роботи: вивчення матеріалів справи; консультування; вивчення нормативно-правової бази даних правовідносин; підготовка до судових дебатів 06.04.2021 року; участь в судових засіданнях 07.04.2021 року. Тобто, за одні і ті ж самі роботи адвокат Чубенко С.В. хоче стягнути подвійну оплату, адже Чубенко С.В. ще з 2019 року брала участь у справі, тому вона вже була знайома з матеріалами справи в момент укладення угоди з [PERSON] . Це ж саме стосується і робіт під назвою : «Підготовка до судових дебатів 06.04.2021 року .Участь в судових засіданнях 07.04.2021 року». Ці роботи вказані в актах з обома відповідачами, хоча по суті це була одна і та сама робота. В дебатах Чубенко С.В. виступала не з окремим виступом по кожному з відповідачів, з якими в неї укладено договір, а з єдиним виступом від обох відповідачів. Тобто, це свідчить про те, що це одна й та сама робота, а не дві різних. Тобто, в обох Актах зазначена одна й та сама робота - підготовка до дебатів і участь в судовому засіданні 07.04.2021року. Позивач вважає, що жодних суттєвих робіт Чубенко С.В. по справі не провела, адже в матеріалах справи є лише один документ, підготовлений Чубенко С.В. (Пояснення третьої особи на трьох сторінках), всі інші документи за її підписом - це три заяви про відкладення справи. А з відповідачем [PERSON] договір укладено лише з метою безпідставного збагачення. Зазначив, що наданий розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 24 700,00 гри. є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Тривалість виконання адвокатом Чубенко С.В. робіт і відповідно вартість таких робіт (24 700 грн.), які полягали у складання документів правового характеру, надання правових консультацій, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, зазначена справа є не складною. Вивчення нормативно-правових актів - не являється видом робіт адвоката. Адже, узагальнення судової практики це обов`язок адвоката, який зобов`язаний систематично моніторити новини законодавства та самовдосконалюватися. Тому, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що відповідачами було понесено витрати на правову допомогу саме внаслідок необґрунтованих дій позивача, при цьому відповідачами не було подано до суду разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, заява представника відповідачів, адвоката Чубенко С.В, про компенсацію відповідачу витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні заяви адвоката Чубенко С.В. відмовити у повному обсязі, у зв`язку з необргунтованістю та не підтвердженням своїх вимог. Додатково зазначив, що сума яку просить стягнути представник відповідачів є непосильним тягарем для [PERSON] . Окрім того, звертав увагу суду, що відповідачі не подавали орієнтовного (попереднього) переліку судових витрат, що є підставою для відмови у задоволенні даної заяви. Вказав, що в обох актах зазначена одна і та сама робота адвоката. Також, вивчення нормативно-правових актів не являється видом робіт адвоката. Окрім того, матеріали справи не містять доказів, що відповідно до ЗУ "Про адвокатуру" відповідачами було понесено витрати на правову допомогу саме внаслідок необгрунтованих дій позивача. Більше того, Чубенко С.В. в заяві про стягнення судових витрат просить стягнути судові витрати на користь третьої особи - Свято-Різдва Богородиці релігійною громадою с.Четвертинівка Української Православної Церкви (Православної церкви України), однак громада після подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог, набула статусу відповідача, а не третьої особи, що свідчить про те, що вона так і не ознайомилася із матеріалами справи. Позивач підтримав думку свого представника та додатково зазначив, що він до суду в інтересах релігійної громади, права якої були порушені, а тому його дії вважає правомірними. Представник СТОВ ім. Богдана Хмельницького в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідачів - [PERSON] та Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), адвокат Чубенко С.В. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її часті. Заяву про компенсацію судових витрат підтримала та просила задовольнити. Представник Тростянецької селищної ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України). Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного. Відповідно до пункту 3 частини 1, частин 2, 3, 5 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Зміст постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначив, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи Тростянецьким районним судом Вінницької області 07.04.2021 р. ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Богдана Хмельницького, [PERSON] , Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), третя особа Тростянецька селищна рада, про визнання недійсними договорів оренди. Рішенням суду питання судових витрат в частині витрат на професійну правову допомогу не вирішувалося, оскільки представник відповідачів, адвокат Чубенко С.В., скориставшись правом, наданим частиною 8 статті 141 ЦПК України, надала суду докази про понесення відповідачами таких витрат після ухвалення рішення суду. Судом встановлено, що 14 серпня 2019 р. між Релігійною організацією «Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України)» в особі Гордійчук Т.О. та адвокатом Чубенко С.В., яка відповідно до наказу №4 від 01.03.2021 р. всі права та обов`язки, які згідно Договорів про надання правничої допомоги брала на себе адвокат Чубенко С.В., переведено на АБ "Чубенко Світлана Василівна", було укладено договір про надання правової допомоги за №63. Розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги визначається із розрахунку 1 година роботи АБ вартує 40% мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік». Об`єкт виконаних робіт підтверджується сторонами у акті виконаних робіт. У акті виконаних робіт зазначено, що АБ «Чубенко Сніжана Василівна» виконувала наступні види робіт: вивчення матеріалів справи, консультація; вивчення нормативно-правової бази даних правовідносин; консультація клієнта, обрання тактики та стратегії ведення справи; підготовка до судових дебатів; участь в судових засіданнях. Загальна тривалість затраченого часу становить 8 год.31 хв. Нараховано згідно договору: 43173 грн. (мінімальна зарплата)х40%х8 год.30 хв. =14188,20 грн. У відповідності до квитанції до прибуткового касового ордеру від 11.04.2021 р. голова Релігійної організації Гордійчук Т.О. здійснила оплату гонорару адвокату Чубенко С.В. в розмірі 14000,00 (чотирнадцять тисяч гривень 00 коп.) грн. Також, 06 квітня 2021 р. між [PERSON] та АБ " Чубенко Світлана Василівна", укладено договір про надання правової допомоги за №20. Розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги визначається із розрахунку 1 година роботи АБ вартує 40% мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Об`єкт виконаних робіт підтверджується сторонами у акті виконаних робіт. У акті виконаних робіт зазначено, що АБ «Чубенко Сніжана Василівна» виконувала наступні види робіт: вивчення матеріалів справи, консультація; вивчення нормативно-правової бази даних правовідносин; підготовка до судових дебатів; участь в судових засіданнях. Загальна тривалість затраченого часу становить 4 год.31 хв. Нараховано згідно договору: 6000 грн. (мінімальна зарплата) х 40% х 8 год.30 хв. =10700 грн. У відповідності до квитанції до прибуткового касового ордеру від 11.04.2021 р. голова Релігійної організації Гордійчук Т.О. здійснила оплату гонорару адвокату Чубенко С.В. в розмірі 10700,00 (десять сімсот тисяч гривень 00 коп.) грн. Загальна сума витрат, яку просить стягнути адвокат з позивача на користь відповідачів становить 24700 грн. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що заява про розподіл судових витрат у даній цивільній справі підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 р., № 33210/0741866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 р., № 37246/04). Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту)на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Положеннями статті 30 даного Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини 3 статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Дослідивши додані представником відповідачів до заяви про стягнення судових витрат у даній цивільній справі договорів про надання правової допомоги, квитанції до прибуткового касового ордеру та акти виконаних робіт, суд дійшов висновку, що зазначені докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 р. у справі № 755/15364/17 (провадження № 61-37398св18), від 02 липня 2020 р. у справі № 362/3912/ 18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 р. у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19). Досліджуючи акт виконаних робіт від 11.04.2021 р. до Договору про надання правової допомоги №63 від 14.08.2019 р., встановлено адвокатом Чубенко С.В. не вірно проведено математичний розрахунок суми, яка підлягає сплаті. Також у акті виконаних робіт від 11.04.2021 р. до Договору №20 від 06.04.2021 р. невірно проведено математичний розрахунок з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на 2021 р., хоча згідно п.3.1 Договору №20 гонорар адвоката визначається із розрахунку 1 година роботи АБ вартує 40% мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Окрім того, суд враховує те, що адвокат Чубенко С.В. лише 06.04.2021 р., тобто за день до судового засідання, в якому було ухвалено рішення по даній справі, уклала договір з відповідачем [PERSON] . Однак в акті виконаних робіт вона зазначила, що 1 годину часу Чубенко С.В. витратила на вивчення матеріалів справи, консультацію та вивчення нормативно-правової бази даних правовідносин. Суд звертає увагу, що адвокат Чубенко С.В., починаючи з 2019 р. брала участі у розгляді справи на стороні відповідача Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), а отже була обізнана з підставами та предметом позову [PERSON] . Також, відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. З огляду на це суд зазначає, що вказані в актах виконаних робіт від 11.04.2021 р. послуги такі як: вивчення матеріалів справи та вивчення нормативно-правової бази даних правовідносин, не є видами адвокатських послуг, перелік яких визначений статтею 19 Закону. Вказані послуги носять не правовий, а організаційно-технічний характер, не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а тому на підставі положень статей 137, 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, участі в судових засіданнях, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені представником відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24700,00 гривень є завищеними, належним чином перед судом не обґрунтованим та не доведеним, що суперечить принципу розумності розподілу судових витрат. Аналогічний правовий висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.09.2020 р. у справі № 201/14495/ 16-ц (провадження № 61-22962св19). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи складність справи, терміни її розгляду, об`єм наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розмір та стягнення із позивача на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі гривень 00 коп.) грн., а на користь Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України) витрат у розмірі 6 000 (шість тисяч гривень 00 коп.) грн., оскільки саме в цій сумі витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Згідно з частиною другою статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору, [PERSON] просив відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, в тому числі на підставі ч.2 ст.134 ЦПК України. Суд погоджується з тим, що дійсно відповідачами не наведений попередній ( орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом. Втім неможливо заперечити, що норма ч.2 ст. 134 ЦПК України не є імперативною, можливість відмови у відшкодуванні таких відповідних витрат є правом, а не обов`язком суду, зважаючи на те, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи ( частина третя статті 134 ЦПК України ). Європейський суд з прав людини у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» ( заява № 19336/04 ) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Також, посилання представника на невірне зазначення Чубенко С.В. статуту Релігійної громади Свято-Різдва Богородиці Релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), не може бути підставою для відмови у задоволенні її заяви, оскільки статус даної особи дійсно змінювався в процесі розгляду справи. З огляду на вищенаведене суд вважає, що заява представника відповідачів, адвоката Чубенко С.В., про стягнення судових витрат підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial