Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача 140700 грн у якості повернення сплаченої за товар грошової суми у десятикратному розмірі вартості продукції за відмову позивачу в реалізації її прав, стягнути моральну шкоду у розмірі 20000 грн та у якості відшкодування завданих [PERSON] збитків 12000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.09.2020 позивачем було укладено договір на туристичне обслуговування ТОВ «ТТВК» за № К741/200924-1 про придбання туру до Кемеру з 25.09.2020 по 07.10.2020, за який сплатила 14074,00 грн, що підтверджується копією розрахункової квитанції. Як зазначено у договорі відповідач гарантує розміщення 12 ночей в одному з 4-х зіркових курортів Кемер, забезпечення харчування All Inclusive та транспортування. Після прибуття до готелю 25.09.20220 були виявлені суттєві недоліки: брудний та пошарпаний стан будівлі та висівки з назвою «Ares blue» на вулиці, відсутність у працівників рецепції форми і масок, рукавиць; відсутність туалету до часу заселення; відсутність місця багажу в лоббі, передбаченого у категоріях 4 зірки; ліфт у 4-поверховій будівлі не працює; в місці харчування всі працівники вживають бутильовану воду, тобто питна вода відсутня; відсутність сертифікатів та ліцензій, представлених на стінах рецепції для огляду, які б підтверджували категорію готелю та дозвіл на роботу у період пандемії; відсутність жодної вивіски із зазначеними параметрами 4-х зіркового готелю; до часу заселення позивач відвідала "пляж готелю": яке виявилося без туалету, душу, крану з водою, без кабін для перевдягання; сам ключ від номера з брелоком були з таким нальотом бруду, що липли до рук; зайшовши у номер виявила, що "постіль", яка складалась із наволочки та простині, була не змінена після попередніх проживаючих у цьому номері; зламана душова кабіна, яка не закривалась і не спускала воду; відсутні рушники та інше. Позивач вважає, що всі зазначені фактори свідчать про те, що готель не відповідає категорії 4 зірок, а тому відповідачем не надано достовірну інформацію. Оскільки позивач була за кордоном, купити квитки додому і повернутися не могла, а зворотній переліт було заплановано на 07.10.2020. Після повернення через поганий стан здоров`я, застуду і гайморит внаслідок щоденного миття в холодному душі готелю, позивач 2 тижні залишалася вдома і проходила лікування. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2020 відкрито провадження по даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Фізичну особу-підприємця [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ; місце проживання: [ADDRESS] ) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Поїхали з нами» (ідентифікаційний код: 39457989; місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Старокиївська, будинок 10 літ. Г) до участі у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» про стягнення коштів відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити, з викладених в ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими, з підстав викладених у відзиві. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.09.2020 між ТОВ «ТТВК» від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ «Туристична мережа «Поїхали з нами», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування ТОВ «ТТВК» за № К741/200924-1. Згідно п. 6.1.1. вказаного договору, вартість туристичних послуг складає 14074,00 грн, що є еквівалентом 412,00 євро згідно з комерційним курсом Туроператора. Відповідно до Додатку № 1 до договору на туристичне обслуговування № К741/200924-1 від 24.09.2020, визначена дата поїздки з 25.09.2020 по 07.10.2020, тривалість ночей 12, готель TUI Fortune Kemer 4* 4* (Туреччина, Кемер), розміщення і тип номеру: 2AD Standart, харчування: All Inclusive; страховка - так; поселення в готель, а також виселення з готелю (звільнення номеру) здійснюється з урахуванням розрахункових годин, що встановлені у готелі; кількість туристів -2: Lesya Ostapuk, Oksana Revych. Позивач здійснив оплату вартість туру у розмірі 14074,00 грн, що підтверджується копіями розрахункових квитанцій, що підтверджується розрахунковою квитанцією для готівкових розрахунків № К741/200924-1 від 24.09.2020. Як зазначає позивач, куплений нею продукт не відповідає інформації, яка подана відповідачем. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 15 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідно до ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь. Фактори зазначені позивачем у позовній заяві свідчать, що цей готель не відповідає категорії 4*, яку гарантував туроператор і на яку погодилась позивач, купуючи тур. Оскільки згідно Договору, позивач повинна керуватись інформацією, розміщеною на сайті туроператора, то купуючи продукт керувалась описом категорій на офіційному сайті. Проте продукт не відповідав інформації, поданій Відповідачем, тобто суперечить статті 19.2. Закону України «Про захист прав споживачів», в якій передбачено, що підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції. Пунктом 19.3. Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 10) пропонування продажу продукції за спеціальною ціною, якщо: в) продавець пропонує неякісні екземпляри такої продукції з наміром продати іншу продукцію;). Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, останнім не надано достовірну інформацію, що суперечить ст. 15.1 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також порушені ст.ст. 19 та 19-1 Закону України «По туризм», якою передбачено, що туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування та ст. 13 Закону України «Про Туризм», якою встановлено, що суб`єкти туристичної діяльності, здійснюючи відповідний вид діяльності, зобов`язані: створювати безпечні умови в місцях надання туристичних послуг, забезпечувати надання оперативної допомоги особам, які постраждали під час подорожі. Безпечні умови та допомога позивачу не були надані. На офіційному сайті Відповідача про готель Ares Blue написано "Этот отель хоть и относится к категории трехзвездочных" - тобто не є чотиризірковим готелем, що підтверджується додактами, наданими позивачем до позовної заяви. Виявлені недоліки усунути на місці виявилось неможливим: гід компанії не зміг допомогти позивачу, вона звернулась безпосередньо в офіс, де придбала тур, проте туроператор відмовив у вирішенні питання, порадивши на місці звернутись до гіда чи на гарячу лінію. Позивач зазначила, що 26.09.2020 на «гарячій лінії» відмовились розмовляти про будь-яку заміну готелю без доплат, обґрунтовуючи тим, що «кращі умови дорожче коштують» і без доплати ніхто нічого не поміняє (сума доплати оголошувалась від 200 доларів США). Тобто, представники Відповідача свідомо порушили наступні статті Закону України «Про захист прав споживачів», а саме ст. 8. 1. в разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Статтею 9. 1. встановлено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Стаття 10.3. Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Як встановлено судом, відповідь Відповідача позивачем отримала 30.11.2020 разом із документами, які представились як докази. Але після перекладу та їх перевірки виявилось, що сертифікат LLR-000051 насправді виданий готелю Ares Dream (Kemer), а документ, який надали ТОВ "ТТВК" - копія, на якій написали Ares Blue (помилка була в тому, що при монтажі не видалили оригінальний qr код). Документ, що представлений як сертифікат-підтвердження "зірковості" готелю - не більше ніж районний дозвіл на здійснення підприємницької діяльності. Документ, який підтверджує класифікацію готелю і дає право здійснювати туристичну діяльність - сертифікат управління туризмом, видається Міністерством культури і туризму Туреччини і саме у ньому зазначений клас готелю - він наданий не був, що дає підстави стверджувати, що у відповідача його просто немає, що є порушенням Закону України «Про туризм». Тобто фактично відповідач не надав жодних доказів приналежності готелю до категорії 4* і того, що він дійсно був сертифікований для роботи у період пандемії (відправивши туристів туди - свідомо наразив їх на небезпеку), та відмовився визнавати право споживача отримати якісний товар, опис якого був затверджений і оплачений. Таким чином, суд приходить до висновку, що згідно статті 23.1 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право на повернення відповідачем, сплаченої за товар грошової суми у десятикратному розмірі вартості продукції за відмову позивачу в реалізації її прав, установлених частиною першою ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону «Про захист прав споживачів». Відповідач жодним доказом не спростував, що відповідне туристичних послуг позивачеві сталось не з його вини. Отже, за змістом вищезазначених правових норм, суд прийшов до висновку, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що оскільки з вини відповідача позивачу через неналежне отримання туристичної послуги завдано збитки, тому із відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені кошти за туристичні послуги у розмірі 140700 грн, а позов в цій частині задовольнити. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та додаткових витрат, суд прийшов до наступного. Як вбачається позивачем надано до суду докази забезпечення необхідних для життя умов та речей першої необхідності та лікування наслідків невідповідності готелю, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] , квитанціями та скрін-шотом на суму 12000,00 грн (40 доларів США та 700 грн). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 27 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з правової позиції викладеної у п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, не отримання позивачем туристичної послуги, яка не відповідала інформації, поданій відповідачем, що потягло негативні емоції, завдано хвилювання та втрату спокою та застуду, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 20000,00 грн відшкодування моральної шкоди та додаткових витрат у розмірі 12000,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача при поданні позову до суду звільнено від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн в дохід держави.

Outcome: approved