Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Приватного підприємства "Технопласт плюс", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопласт", про визнання права власності на кімнату [ADDRESS], на підставі Договору від 08.01.2010 року. Вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2009 року між позивачем та ПП «Технопласт» був укладений договір про дольову участь в будівництві, за умовами якого відповідач зобов'язується передати у власність позивачу кімнати [ADDRESS]. Фінансовий обов'язок позивача виконаний в повному обсязі, що підтверджується квитанцією про оплату № 126 від 29.12.2009 року. Після закінчення будівництва і до наступного часу зобов'язання відповідачем не виконані. Відповідач не відмовляється від зобов'язань, але фактичних дій не виконує. Вважає, що відповідач порушує права позивача, та вимоги ст..ст.204,509,526,527,629 ЦК України. 08.01.2010 року між позивачем та ПП "Технопласт плюс" також був укладений договір про дольову участь в зміні функціонального призначення приміщень/кімнат, за умовами якого сторони приймають на себе зобов'язання по дольовій участі в зміні функціонального призначення приміщень/кімнат гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Після повного розрахунку за договором позивачем, ПП "Технопласт плюс" зобов'язується передати позивачу у власність кімнату № 238, загальною площею 13,5 кв.м., кімнату № 240, загальною площею 12,9 кв.м., з наданням всіх необхідних документів на ці кімнати, а також сприяти позивачу в оформленні права власності. Вартість приміщень складає 80000,00 грн. Позивач вважає, що його права порушені, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 09.01.2014 року відповідач ПП "Технопласт" замінений на належного - Приватне підприємство "Технопласт плюс". Позивачем були уточнені позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на на кімнату [ADDRESS], на підставі Договору від 08.01.2010 року, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством "Технопласт плюс". Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Приватного підприємства "Технопласт плюс" в судовому засіданні вимоги позову визнав. Представник третьої особи в ході слухання справи вимоги позову підтримав. Суд, вислухавши пояснення, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.12.2009 року між позивачем та ПП «Технопласт» був укладений договір про дольову участь в будівництві, за умовами якого відповідач зобов'язується передати у власність позивачу кімнати [ADDRESS] 08.01.2010 року між позивачем та ПП "Технопласт плюс" також був укладений договір про дольову участь в зміні функціонального призначення приміщень/кімнат, за умовами якого сторони приймають на себе зобов'язання по дольовій участі в зміні функціонального призначення приміщень/кімнат гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.3 зазначеного договору, після повного розрахунку за договором позивачем, ПП "Технопласт плюс" зобов'язується передати позивачу у власність кімнату № 238, загальною площею 13,5 кв.м., кімнату № 240, загальною площею 12,9 кв.м., з наданням всіх необхідних документів на ці кімнати, а також сприяти позивачу в оформленні права власності. Вартість приміщень складає 80000,00 грн. Пунктом 1.6 договору також визначено, що у разі порушення п.1.3 договору [PERSON] набуває право власності на кімнату [ADDRESS] Згідно матеріалів справи фінансовий обов'язок позивача за відповідним договором виконаний в повному обсязі, що підтверджується квитанцією про оплату № 126 від 29.12.2009 року, квитанцією від 08.01.2010 року, довідкою від 05.01.2010 року № 245. Відповідачем ПП "Технопласт плюс" зобов'язання за договором у вказаний в договорі строк не виконані. Представник відповідача позовні вимоги визнав. Право власності ПП "Технопласт плюс" на будинок [ADDRESS], м.Феодосії, АР Крим, належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Феодосійської міської ради 24.10.2004 року та зареєстровано КП „Феодосійське МБРТІ" 03.01.2005 року. Згідно ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ст.ст.202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Загальними вимогами чинності правочину є відповідність правочину актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, наявність обсягу цивільної дієздатності особи, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, дотримання форми, крім того, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 629 ЦК України регламентовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526,527 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін згідного з договором. Одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору не допускається, за виключенням випадків, передбачених законом. Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання згідно ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.328, ст.334 ч.3 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів, а якщо такі договори підлягають нотаріальному посвідченню, право виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набуття законної сили рішення суду про визнання договору не засвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved