Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

АТ «МетаБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.10.2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк» та відповідачем [PERSON] , укладено кредитний договір № 601400585282А, згідно з яким Відповідачу був наданий кредит в сумі 45 360,00 дол. США на строк 240 місяців по 19.10.2027 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15 % річних. Кредит було надано шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника, відкритий в Банку № [NUMBER] , що підтверджується меморіальним валютним ордером № CFL/209031 від 19.10.2007 р. Оскільки Відповідач порушила умови договору щодо повернення кредитних коштів, Позивач просить суд стягнути з Відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 446377,82 грн., яка складається із заборгованості: по простроченому кредиту в розмірі 361925,85 грн.; по простроченим процентам в розмірі 50742,62 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 33709,35 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 695,67 грн. Ухвалою суду від 23.09.2016 року відкрито провадження у справі. 24.07.2017 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до АТ «МетаБанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору № 601400585282А від 19.10.2007 року. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що у договорі відсутні істотні умови кредитного договору щодо умов виконання зобов`язання кредитодавця надати грошові кошти (кредит) позичальникові, та такі істотні умови як предмет і сума договору, сторони не визначили та не узгодили у письмовій формі порядок надання кредиту відповідно до норм цивільного законодавства, Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» та нормативно-правових актів Національного банку України, відповідач не зазначив у кредитному договорі про відкриття позичкового рахунку, не відкрив його для надання кредиту, тобто не узгодив порядок його надання, кредитний договір є та залишається до цього часу безгрошовим зобов`язанням, позивач за зустрічним позовом не отримувала з операційної каси АТ "МетаБанк" суму кредиту у розмірі 45360 доларів США. Крім того, зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що позичальнику не надано необхідної інформації до укладення кредитного договору у відповідності до вимог статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", статті 11 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", у зв`язку з чим Позивач за зустрічним позовом був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні наслідки. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить визнати недійсним кредитний договір № 601400585282А від 19.10.2007 року, підписаний [PERSON] та АТ «МетаБанк». Ухвалою суду від 24.02.2017 року зустрічний позов [PERSON] прийнято в одне провадження із позовом АТ «МетаБанк». 11.04.2017 р. Позивач за первісним позовом АТ «МетаБанк» подав заперечення на зустрічний позов, згідно яких вважає зустрічний позов безпідставним та необґрунтованим та просив відмовити у його задоволенні. Свої заперечення АТ "МетаБанк" обгрунтовує тим, що при укладенні 19.10.2007 року кредитного договору № 601400585282А було дотримано усі вимоги закону, сторони узгодили всі істотні умови даного правочину та погодилися з ними. Також Позивач за первісним позовом зазначає, що визначений умовами кредитного договору порядок видачі кредиту повністю дотримано. У відповідності до умов п.1.1. Договору Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі: придбання нерухомого майна у сумі 45360,00 доларів США на строк 240 місяців по 19.10.2007 року включно, шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника, відкритий в Банку № [NUMBER] (в іноземній валюті - долар США). 19.10.2007 року позивачу за зустрічним позовом [PERSON] було відкрито поточний рахунок в іноземній валюті № [NUMBER] , Позичальник особисто підписала заяву на відкриття поточного рахунку в іноземній валюті від 19.10.2007 року та договір № 2620601400585283 від 19.10.2007 року про обслуговування поточного рахунку фізичної особи. А отже твердження Позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що Позичальнику рахунок в Банку взагалі не був відкритий не відповідає дійсним фактичним обставинам справи. Видача готівкової іноземної валюти була здійснена Банком у відповідності до норм чинного законодавства з банківського рахунку [PERSON] через касу відділення № 2 АТ "МетаБанк", що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 19.10.2007 року по 19.10.2007 року та меморіальним валютним ордером № CFL/209031 від 19.10.2007 року. А отже твердження [PERSON] що кредитний договір є та залишається безгрошовим зобов`язанням та те, що [PERSON] не отримала з операційної каси АТ "МетаБанк" суму кредиту є необґрунтованим. Також, на думку Банку, не відповідає дійсності твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що Банком позичальнику [PERSON] не було надано необхідної інформації при укладенні кредитного договору з огляду на те що, перед укладанням договору [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування під власноручний підпис, який міститься на "Умовах кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості в АБ "Металург"; перед укладанням договору [PERSON] було власноручно підписано заяву-анкету на отримання кредиту, із зазначенням суми кредиту, процентної ставки, валюти та строку кредитування; при укладанні кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; повний розрахунок платежів міститься у Додатку 1 до Кредитного договору із власноручним підписом [PERSON] ; на останній сторінці Кредитного договору [PERSON] заявила, що до підписання цього Договору вона письмово ознайомлена з усіма умовами кредитування, що засвідчила своїм особистим підписом. Позичальник також підтвердила, що з тарифами банку станом на дату підписання цього договору ознайомлена та згідна (п. 7.1. Кредитного договору); на момент укладення правочину Позичальник не заявляла додаткових вимог, щодо умов оспорюваного договору та в подальшому виконувала його умови протягом тривалого часу. Позивач за первісним позовом [PERSON] уклала кредитний договір добровільно, без будь-якого на неї впливу з боку АТ «МетаБанк», договір містить всі істотні умови та повністю відповідає вимогам діючого законодавства. Крім того, 11.12.2014 року між АТ "МетаБанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно умов якої Банк та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту шляхом зміни валюти кредитування з доларів США на гривню. Зазначеною додатковою угодою сторони, зокрема, визначили, що Позичальник здійснює погашення частини кредиту, та сплату відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок № [NUMBER] суми 6450,00 грн. щомісячно в період з 01 по 28 число кожного місяця. Отже, викладене свідчить про укладення кредитного договору між сторонами, та зокрема про те, що кредитні кошти за цим договором в сумі 45360,00 доларів США позичальник - [PERSON] отримала та використала за призначенням. 14.08.2017 року Відповідачем за зустрічним позовом до суду було подано заяву про застосування строку позовної давності за зустрічним позовом, оскільки [PERSON] дізналася про видачу/чи як вона вважає, невидачу грошових коштів та умови кредитного договору в день підписання нею цього договору, тобто 19.10.2007 року, то встановлений ст.. 257 ЦК України строк позовної давності сплинув ще 19.10.2010 року. Ухвалою суду від 23.10.2017 року клопотання представника відповідача про витребування доказів залишено без задоволення. Ухвалою суду від 24.05.2018 року задоволено клопотання представника відповідача, призначена судово-економічна експертиза, провадження у справі зупинено, проведення якої доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1.Чи підтверджується документально операція з видачі [PERSON] кредитних коштів у готівковій чи безготівковій формі в сумі 45360 доларів США за відповідно до умов кредитного договору № 601400585282А від 19.10.2007 року? Якщо так, то якими первинними санкціонованими видатковими бухгалтерськими документами, це підтверджується? Чи є документальне підтвердження розпорядження [PERSON] кредитними коштами в сумі 45360 доларів США за цільовим призначенням (перерахування їх на інший власний рахунок, перерахування їх третій особі, проведення валюто-обмінної операції, отримання їх з каси банку чи ін.)? 2. Чи підтверджуються документально операції зі сплати кредиту та відсотків за кредитним договором № 601400585282А від 19.10.2007 року? Якщо так, то якими первинними санкціонованими прибутковими бухгалтерськими документами, це підтверджується? 3. Якою є реальна процентна ставка та сукупна вартість кредиту відповідно до умов кредитного договору № 601400585282А від 19.10.2007 року та додатків до нього? Чи відповідають розраховані при дослідженні реальна процентна ставка та сукупна вартість кредиту даним зазначеним у цьому кредитному договорі? 4.Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості умовам кредитного договору № 601400585282А від 19.10.2007 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за даним кредитним договором? Чи є обґрунтованою, та чи підтверджується сума заборгованості зазначена у позові? Ухвалою суду від 06.09.2018 року задоволено клопотання експерта, у АТ «МетаБанк» витребувано заявлені експертом додаткові матеріали. 28.05.2019 року справа була повернута на адресу суду з висновком експерта. Ухвалою суду від 12.08.2019 року провадження у справі поновлено. Згідно з висновком судового експерта Доброхотова О.В. за результатами проведення судово-економічної експертизи № 364/265-18 від 12.12.2018 року, по першому питанню зроблено висновок, що на дослідження документів цивільної справи та по клопотанню, не надано жодного санкціонованого первинного бухгалтерського документа (заяви на видачу готівки, меморіального ордеру і т.д., оформленого у відповідності до норм ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", приписів "Положення про організацію операційної діяльності в банках України", затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.2003 року № 254, "Інструкції про касові операції в банках України", затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 року 337 та "Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України", затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.1998 № 556) експертом документально об`єктивно не підтверджується видача [PERSON] кредитних коштів у готівковій чи безготівковій формі за кредитним договором № 601400585282А. По другому питанню зроблено висновок, що на дослідження експерту не надано жодного санкціонованого первинного бухгалтерського документу (заяви на переказ готівки, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, розрахункового чеку, платіжної вимоги, меморіального ордеру і т.д.), оформлених у відповідності до норм ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", приписів "Положення про організацію операційної діяльності в банках України", затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.2003 року № 254, "Інструкції про касові операції в банках України", затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 року 337 та "Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України", затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.1998 № 556, який би підтверджував та був би належним доказом погашення [PERSON] кредитних коштів. По третьому питанню, експертом розраховано реальну процентну ставку кредиту та абсолютне подорожчання кредиту. По четвертому питанню в об`ємі наданих на дослідження документів, експертом зроблено висновок, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору. В судових засіданнях позивачем за первісним позовом АТ "МетаБанк" заявлялося, що висновок експерта Доброхотова О.В. за результатами проведення судово-економічної експертизи № 364/265-18 від 12.12.2018 року викликає сумнів щодо неупередженості експерта та його об`єктивності з огляду на те, що висновок експерта не відповідає обставинам і матеріалам справи. 22.10.2019 року Позивачем за первісним позовом АТ "МетаБанк" до суду подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, згідно з яким до матеріалів справи долучено копію висновку експерта від 16.10.2019 року за заявою АТ «МетаБанк`за результатами проведення економічної експертизи № 160/10-19, копію меморіального валютного ордеру № CFL/209031 від 19.10.2007 р., копію наказу про інвентаризацію від 30.09.2019 року № 128-ОД. 04.02.2020 року у судовому засіданні суд на підставі ч.10 ст.83, ст.106 ЦПК України ухвалив долучити до матеріалів справи висновок експерта від 16.10.2019 року. Згідно з висновком судового експерта від 16.10.2019 року № 160/10-19 [PERSON] встановлено, що в межах дослідження наданих первинних документів і додатків до них, що фіксують документально факт виконання банківських послуг і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку банку, підтверджується документально операція з видачі [PERSON] кредитних коштів у сумі 45 360 доларів США відповідно до умов кредитного договору №601400585282А від 19.10.2007 року. Кредит було надано шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника № [NUMBER] , відкритий в Банку. Також експертом встановлено, що розрахунок заборгованості наданий банком відповідає умовам вказаного кредитного договору. 09.12.2019 року Позивачем за первісним позовом подано до суду клопотання в порядку ст.ст. 2, 12, 77-81, 133 ЦПК України про долучення до матеріалів справи копії договору про надання експертних послуг від 24.09.2019 року, рахунку № 24/09 від 24.09.2019 року, акту № 160/10-19 від 16.10.2019 року здачі-приймання висновку експерта, платіжного доручення № 509/3 від 27.09.2019 року та стягнення з Позивача за зустрічним позовом судових витрат пов`язаних із проведенням експертизи в розмірі 20000,00 грн. У зв`язку з заявленими клопотаннями представника відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи у зв`язку з епідеміологічною ситуацією та карантинними заходами, справа слуханням неодноразово відкладалася. Ухвалою суду від 18.05.2020 року задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом адвоката Карпенка В.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з Подільським районним судом м.Києва. 02.03.2021 року представником позивача АТ «МетаБанк» надана заява про розгляд справи у відсутність представника. Відповідач [PERSON] , представник відповідача за первісним позовом - адвокат Карпенко В.Ю. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. На підставі ч.1 ст.223,ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглянута по суті, без участі представників сторін у справі. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 19.10.2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство "МетаБанк" (далі - Позивач, АТ "МетаБанк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 601400585282А. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі: придбання нерухомого майна у сумі 45 360, 00 доларів США шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника, відкритий в Банку № [NUMBER] , тобто сторонами погоджено надання кредиту у безготівковому порядку. Згідно з п. 1.2. Кредитного договору, Відповідач взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок № [NUMBER] суми 598,00 доларів США щомісячно в період з 1 по 19 число кожного місяця. Надання кредиту у безготівковому порядку передбачає перерахування коштів на рахунок Позичальника. 19.10.2007 року [PERSON] уклала з Позивачем Договір № 2620601400585283 про обслуговування поточного рахунку фізичної особи (копія заяви про відкриття поточного рахунку міститься в матеріалах справи). Саме на цей рахунок відповідно до умов кредитного договору були зарахована сума кредиту. Згідно з п. 7.1 Інструкції видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, тобто грошові кошти, які надходять і обліковуються на банківських рахунках, є власністю клієнта, банк лише зберігає зазначені кошти за розпорядженням власника на підставі укладеного договору банківського рахунку. Таким чином, з моменту зарахування 45 360 доларів США на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] ці кошти є власністю [PERSON] та таке зарахування підтверджує надання кредиту в безготівковій формі та свідчать про виконання банком своїх зобов`язань щодо надання кредиту. Зарахування коштів на рахунок підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальним валютним ордером № CFL/209031 від 19.10.2007 року та виписками за особовим рахунком [PERSON] за період 19.10.2007 - 10.10.2018р., а отже відповідно до умов кредитного договору Позивачем було зараховано Позичальникові грошові кошти в сумі 45 360 доларів США на поточний рахунок № [NUMBER] - 19.10.2007 року. 19.10.2007 року між [PERSON] та між Акціонерним банком «Металург»,правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ "МетаБанк", укладено іпотечний договір, у відповідності до п.1.1. якого, договір укладений у якості забезпечення виконання зобов`язань вже за укладеним кредитним договором. З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника (Відповідача за первісним позовом), Банк та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту шляхом зміни валюти кредитування з доларів США на гривню та уклали додаткову угоду № 1 від 11.12.2014 року до кредитного договору, та домовились про внесення змін в кредитний договір, стосовно того, що після підписання Угоди № 1 до кредитного договору, сума, яка підлягає поверненню за кредитним договором, визначається в національній валюті України та становить 371724,90 грн. Залишок строку кредитування становить 154 місяці по 19.10.2027 року включно. Пунктами 1.1.1., 1.1.2., 2.1.1. додаткової угоди № 1 сторони домовились, що відсотки за користування кредитом строком з моменту видачі кредиту до 10.12.2014 р. (включно) встановлені в розмірі 15 % річних. З 11.12.2014 р. розмір відсотків за користування кредитом встановлюється в розмірі 19 % річних протягом перших двадцяти чотирьох місяців з дня укладення додаткової угоду № 1. Зі спливом двадцять четвертого календарного місяця, починаючи з дня укладення додаткової угоди № 1, та кожного наступного дванадцятого календарного місяця процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі, що дорівнює розміру Українського індексу ставок по депозитам фізичних осіб (UIRD) на строк 12 місяців збільшеного на 1 % річних (у разі повного і неухильного виконання Позичальником усіх умов цього Договору). Згідно з п. 2.11.2. додаткової угоди № 1 у разі невиконання або неповного виконання Позичальником будь-якої з вимог, встановлених у розділі 2 цього договору, розмір процентної ставки вказаної в п.п. "а" та п.п. "б" п. 2.11.1. збільшений на 6 % річних, при цьому розмір UIRD, зазначений у п.п. 2.11.1 "б" встановлюється на рівні, який діє в останній робочий день календарного місяця, що передує даті коригування процентної ціни. Після зміни умов погашення (реструктуризацію) кредиту шляхом зміни валюти кредитування, Позичальник (Відповідач за первісним позовом) зобов`язалася здійснювати погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок № [NUMBER] суми 6450,00 грн. щомісячно в період з 01 по 28 число кожного місяця. Також, 11.12.2014 року між [PERSON] та Банком укладено додаткову угоду до іпотечного договору. Відповідно до наданого Позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості та виписок по рахунку [PERSON] вбачається, що в період з моменту укладення кредитного договору по 2015 рік Відповідач за первісним позовом [PERSON] виконувала умови договору, тобто вважала умови договорів такими, що не порушують її прав, як споживача фінансового продукту. Згідно з п. 2.6. додаткової угоди № 1 від 11.12.2014 року до Кредитного договору у разі настання будь-якої події, зазначеної у п. 3.1. цього договору, та отримання від Банку повідомлення про дострокове погашення кредиту (частини кредиту), Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит (частину кредиту), сплатити відсотки і комісії та виконати інші зобов`язання щодо цього договору у 30-денний строк з моменту відправлення Банком такого повідомлення, якщо інший строк не вказано у цьому повідомленні. Оскільки, свої зобов`язання за Кредитним договором Відповідач не виконувала, погашення кредиту і відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного Кредитного договору, а також додаткової угоди до нього не здійснювала, листом від 30.05.2016 р. на адресу Позичальника Банком була направлена вимога про дострокове погашення кредиту. Зазначена вимога була надіслана на адресу Відповідача за первісним позовом [PERSON] засобами поштового зв`язку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно наданого Позивачем за первісним позовом АТ "МетаБанк" розрахунку заборгованості станом на 09.08.2016 р. заборгованість Відповідача за первісним позовом [PERSON] за Кредитним договором складає 446 377,82 грн. у т. ч.: заборгованість по простроченому кредиту - 361 925,85 грн.; заборгованість про простроченим процентам - 50 742,62 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання - 33 709,35 грн. Внаслідок того, що Відповідач за первісним позовом [PERSON] в добровільному порядку не здійснила погашення заборгованості та не виконала вимогу Банку про дострокове повернення кредитних коштів, Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов`язання, в контексті ст.ст. 546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно із ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а частиною другою статті 1050 ЦК передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «МетаБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] суд приходить до наступних висновків. Наявні в матеріалах справи докази, а саме меморіальний валютний ордер № CFL/209031 від 19.10.2007 р, виписки по особовому рахунку [PERSON] документально підтверджують видачу [PERSON] кредиту у сумі 45360,00 доларів США. Так, умовами кредитного договору, а саме, п. 1.1. передбачено, що Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі - придбання нерухомого майна у сумі 45 360, 00 дол. США. шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника, відкритий в Банку № [NUMBER] , тобто сторонами погоджено надання кредиту у безготівковому порядку. Відповідно до п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492(далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Згідно з вимогами Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність, банки відкривають поточні (особові) рахунки за балансовим рахунком 2600, фізичним особам, що не здійснюють підприємницької діяльності - за балансовим рахунком 2620. 19.10.2007 року [PERSON] уклала з Позивачем Договір № 2620601400585283 про обслуговування поточного рахунку фізичної особи. 19.10.2007 року на цей рахунок відповідно до умов кредитного договору була зарахована сума кредиту. Кредит було надано шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника, відкритий в Банком № [NUMBER] , що підтверджується меморіальним валютним ордером № CFL/209031 від 19.10.2007 року та банківськими виписками за період 19.10.2007 -10.10.2018 року по рахункам [PERSON] . Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Із досліджуваних виписок вбачається, що кредит було надано шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника, відкритий в Банку № [NUMBER] , що підтверджується меморіальним валютним ордером № CFL/209031 від 19.10.2007 р. на суму 45 360 доларів США, у грн. еквіваленті: 229 068,00 грн., одержувач [PERSON] , призначення платежу - видача кредиту згідно договору №601400585282А від 19.10.2007р. Таким чином, зібрані у матеріалах справи докази підтверджують документально операцію з видачі [PERSON] кредитних коштів у сумі 45360 доларів США відповідно до умов кредитного договору № 601400585282А від 19.10.2007 року. Кредит було надано шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника № [NUMBER] , відкритий в Банку. Окрім того, факт отримання та використання за призначенням кредитних коштів підтверджують наступні докази по справі. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] тривалий час частково погашала заборгованість за договором, що підтверджується наданими виписками по рахунку, а також підписаними [PERSON] заявами на переказ готівки (19 заяв) згідно яких [PERSON] сплачувала платежі по кредитному договору. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] використала отримані кредитні кошти за призначенням - за рахунок кредитних коштів придбала нерухоме майно за адресою [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 19.10.2007 року), яке було передано в іпотеку Банку (Договір № 9014005852801 від 19.10.2007 року) з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором. 11.12.2014 року між Банком та Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] укладено додаткову угоду до іпотечного договору. Договір та додаткова угода, посвідчені приватними нотаріусами, при посвідчені даних договорів встановлювалася особа позивача за зустрічним позовом [PERSON] , перевірялась дієздатність сторін. Крім того, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] було підписано додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно з умовами якої Банк та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту шляхом зміни валюти кредитування з доларів США на гривню. Згідно з п.1.1. цієї додаткової угоди [PERSON] визнала, що Банк надав їй кредит на споживчі цілі - у сумі 45 360, 00 доларів США. До укладення додаткової угоди № 1, позивач за зустрічним позовом [PERSON] неодноразово зверталась до Банку із проханням про переведення кредиту в національну валюту. Даний доказ також підтверджує, що [PERSON] підписувала кредитний договір та отримувала кредит в іноземній валюті. Стосовно наданих до суду висновку експерта [PERSON] за результатами проведення судово-економічної експертизи № 364/265-18 від 12.12.2018 року та висновку судового експерта від 16.10.2019 року № 160/10-19 [PERSON] , які є прямо протилежними одне одному за змістом з питань чи підтверджується документально операція з видачі [PERSON] кредитних коштів у сумі 45360 доларів США відповідно до умов кредитного договору № 601400585282А від 19.10.2007року та чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості умовам кредитного договору № 601400585282А від 19.10.2007 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за даним кредитним договором, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з нормами ст.ст.76, 89, 110 Цивільного процесуального кодексу України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» висновок експерта є тільки одним із доказів в цивільному процесі і він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Експертизою проведеною судовим [PERSON] (висновок судового експерта від 16.10.2019 року №160/10-19), якою встановлено документальне підтвердження операції з видачі кредитних коштів,досліджувався меморіальний валютний ордер CFL/209031 від 19.10.2007 р., який не досліджувався під час проведення експертизи експертом [PERSON] (висновок №364/265-18 від 12.12.2018 року), оскільки був долучений до матеріалів справи вже після проведення даної експертизи. Суд враховуючи обидва наявні в матеріалах справи висновки експертиз, та оцінюючи їх на предмет взаємного зв`язку з іншими доказами по справі, вважає факт видачі кредитних коштів [PERSON] доведеним позивачем належними і допустимими доказами, у тому числі меморіальним валютним ордером CFL/209031 від 19.10.2007 р. Крім того суд критично оцінює висновок судового експерта Доброхотова О.В., №364/265-18 від 12.12.2018 року стосовно того, що експерту на дослідження не надано жодного санкціонованого первинного бухгалтерського документа, який би підтверджував та був би належним доказом погашення [PERSON] кредитних коштів, оскільки такий висновок суперечить матеріалам справи. На дослідження експерта позивачем за первісним позовом надано 19 "Заява на переказ готівки", згідно з якими відповідач за первісним позовом [PERSON] сплачувала платежі по кредитному договору, крім того експерту надано 19 належним чином оформлених виписок по рахунках, що містять інформацію про рух коштів за всіма рахунками відкритими [PERSON] в АТ "МетаБанк" . Таким чином, експертом не взято до уваги підписані клієнтом заяви на переказ готівки. Крім того, експерт неправомірно вказує, що Банком безпідставно знищені інші заяви у зв`язку з закінченням строку зберігання. Заява на переказ готівки є касовим документом та згідно з вимогами законодавства зберігається протягом 5 років з дня її видачі. Так, згідно з п.44 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за змістом на касові та меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). Касовими документами оформляються операції з готівкою. Меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі. Отже відповідно до вимог законодавства, заяви на переказ коштів підписані [PERSON] - не є меморіальними документами, а є касовими документами. А у відповідності до п.303 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затвердженого Постановою правління НБУ № 601 від 8 грудня 2004 р. (втрата чинності на підставі постанови НБУ від 27.11.2018 №129), касові документи та позабалансові ордери з додатком за емісійно - касовими операціями, а також за операціями з банківськими металами, пластиковими картками, дорогоцінними металами (у виробах та брухті) та дорогоцінним камінням зберігаються протягом 5 (п`яти) років. Наданий позивачем за первісним позовом розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідає умовам погодженим Сторонами у кредитному договорі, викладеним у п.1.1., 1.2.,п.5.2. та Додатку № 1 до Договору. Висновки експертизи №364/265-18 від 12.12.2018 рокущодо невідповідності розрахунку заборгованості не узгоджуються з іншими доказами по справі з точки зору їх взаємозв`язку. З урахуванням вищевикладеного, висновок судового експерта Бондарчук Т.В. від 16.10.2019 року №160/10-19 року суд вважає об`єктивним. Стосовно вимог зустрічного позову щодо того, що в оспорюваному кредитному договорі відсутні істотні умови кредитного договору щодо умов виконання зобов`язання кредитодавця надати грошові кошти (кредит) позичальникові, не визначено порядок надання кредиту, в договорі не зазначено про відкриття позичкового рахунку для надання кредиту, є безпідставними та необґрунтованими в силу наступного. Статтею 204 ЦК передбачено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Надаючи оцінку доводам позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо невідповідності умов кредитного договору положенням Закону України "Про захист прав споживачів", Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" як підставу для оспорювання його дійсності, суд зауважує, що особливістю договірних відносин є наявність домовленості між їх учасниками, внаслідок якої сторони, реалізуючи свою волю, погоджують певний порядок та умови регулювання їх відносин, внаслідок чого такі умови стають для них обов`язковими. При укладенні 19.10.2007 року кредитного договору № 601400585282А було дотримано усі вимоги закону, сторони узгодили всі істотні умови даного правочину та погодилися з ними. Так, з кредитного договору вбачається, що в ньому зазначені сума кредиту, нарахування та сплата відсотків, порядок сплати заборгованості, строк його дії. В п. 1.1. Кредитного договору визначено, що Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі - придбання нерухомого майна у сумі 45360,00 дол.США на строк 240 місяців по 19.10.2027 року включно, шляхом зарахування коштів на рахунок Позичальника, відкритий в Банку № [NUMBER] (в іноземній валюті - Долар США), зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15 % річних. В п. 1.2. Кредитного договору сторони домовились, що Позичальник здійснює погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок № [NUMBER] суми 598 дол.США щомісячно в період з 1 по 19 число кожного місяця. Позичальник погодилася на отримання кредиту та була ознайомлена з його умовами, що запропоновані Банком. Сторони застережень до договору не висловлювали, підпис Позичальника на договорі свідчить про його згоду на укладення договору саме на тих умовах, які в ньому зазначені. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували недодержання на час укладення спірного договору вимог закону, Позивачем за зустрічним позовом не надано. Не відповідає дійсності твердження Позивача за зустрічним позовом по те, що Банком позивачу не було надано необхідної інформації про послугу. Перед укладанням договору [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування під власноручний підпис, який міститься на "Умовах кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості в АБ "Металург". Перед укладанням договору [PERSON] було власноручно підписано заяву-анкету на отримання кредиту, із зазначенням суми кредиту, процентної ставки, валюти та строку кредитування. При укладанні кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Повний розрахунок платежів міститься у Додатку 1 до Кредитного договору із власноручним підписом [PERSON] . На останній сторінці Кредитного договору [PERSON] зазначила, що до підписання цього Договору вона письмово ознайомлена з усіма умовами кредитування, що засвідчила своїм особистим підписом. Позичальник також підтвердила, що з тарифами банку станом на дату підписання цього договору ознайомлена та згідна (п. 7.1. Кредитного договору). На момент укладення правочину Позичальник не заявляла додаткових вимог, щодо умов оспорюваного договору та в подальшому виконувала його умови протягом тривалого часу. Таким чином, умови укладеного між Банком та Позичальником кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і Позичальник проти них не заперечувала, тобто договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим статтею 3 ЦК України. Безпідставними є твердження Позичальника про те, що всупереч вимогам законодавства АТ "МетаБанк" не було надано інформацію про особу кредитодавця, його правоздатність і дієздатність. Інформації про особу кредитодавця, його правоздатність і дієздатність була надана Позивачу за первісним позовом при укладенні договору, ця інформація є загальнодоступною і міститься у вільному доступі на офіційному сайті Банку, посилання на який міститься в "Умовах кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості АБ "Металург", які Позичальник власноручно підписала. Дотримані Банком і вимоги п.2. ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", що підтверджується особисто підписаним Позичальником перед укладенням договору документом - "Умовами кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості в АБ "Металург", яким визначаються: мета кредиту, форма видачі кредиту, валюта, максимальна сума кредиту, тип відсоткової ставки, схема погашення кредиту. Судом встановлено, що з моменту укладення договору та по теперішній час [PERSON] до АТ "МетаБанк" із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору не зверталася. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Зокрема, ст. 203 ЦК України передбачено наступні загальні вимоги: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" . Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, зазначеної цією статтею суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, що не передбачає, як наслідок, визнання договору недійсним. Таким чином, спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Отже суд приходить до висновку, що підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до АТ "МетаБанк" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відсутні. У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову вирішення заяви АТ «МетаБанк» про застосування строку позовної давності є недоцільним. . Стосовно стягнення з Відповідача судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 20 000 грн., суд задовольняє таке клопотання з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі ст.139 ЦПК України: - розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч.6); - розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (ч.7); - у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами (ч.8); - обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (ч.9). За заявою АТ «МетаБанк» була проведена економічна експертиза, за результатами проведення експертизи складено 16.10.20219 року висновок експерта. Відповідно до Акту №160/10-19 від 16.10.2019 року здачі-приймання висновку експерта вартість проведення експертизи складає 20 000 грн. Вказану суму позивачем за первісним позовом було сплачено, що підтверджується платіжним дорученням №509/3 від 27.09.2019 року. Отже, при розгляді цієї справи позивачем АТ «МетаБанк» було понесено витрати на проведення судової експертизи в розмірі 20 000 грн. Суд вважає, що у цій справі наявні докази понесення позивачем витрат на проведення економічної експертизи в розмірі 20 000 грн. Крім того, відсутнє передбачене ч.8 ст.139 ЦПК України клопотання іншої сторони про зменшення витрат на оплату послуг експерта. Отже, враховуючи наведене, наявність документів, що підтверджують понесення позивачем витрат на проведення експертизи в розмірі 2000 грн, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення витрат на оплату послуг експерта, враховуючи, що вказана експертиза мала суттєве значення для вирішення справи на користь позивача, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на проведення судової експертизи в розмірі 2 000 грн. Таким чином, з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору 6695,67 грн.та із проведенням експертизи на загальну суму 26 695,67грн (20 000 + 6695,67 грн).

Outcome: approved