Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~ до\~ [PERSON] \~про \~відшкодування шкоди,\~завданої в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди,\~в якому\~ просив\~стягнути на\~свою користь\~з [PERSON] суму матеріальної шкоди (розмір франшизи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також оплату експертного дослідження ) у загальному розмірі 17871,85 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.03.2018 р. [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo FH 420», реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Харкові по просп. Московському, перед початком руху не впевнився в безпеці, при повороті ліворуч не з крайнього лівого положення не надав дорогу автомобілю «Geely», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, якому спричинив механічні ушкодження. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.04.2018 р. у справ № 645/1792/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті пошкодження в ДТП автомобіля «Geely», реєстраційний номер [NUMBER] , позивачеві завдано матеріальну шкоду. Відповідно до висновку судового автотоварознавчого дослідження № 20 від 19.06.2018р. виконаного суб`єктом судово-експертної діяльності [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Geely», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП від 13.03.2018 р. складає: 32476,80 грн. На момент ДТП автомобіль відповідача - [PERSON] був забезпечений діючим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-5904806 від 09.03.2017 р., виданий ПАТ СК «Українська страхова група». Франшиза за даним договором 500,00 грн. Позивачем була подана заява про настання страхового випадку та подано заяву про виплату страхового відшкодування. 10.04.2018 \~ \~ \~ \~р. ПАТ СК «Українська страхова група» сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 103,95 грн. Але дане відшкодування є недостатнім для відновлення пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП. До теперішнього часу Відповідач жодного разу навіть не поцікавився проблемами Позивача внаслідок ДТП, не сплатив франшизу 500,00 грн. Всі спроби позивача врегулювати даний спір з відповідачем в позасудовому порядку залишились проігнорованими. Також позивач зазначив, що з метою отримання правової допомоги ним було укладено договір про надання правової допомоги від 16.03.2018 р. № 002/03А/2018, та сплатив адвокату Самардіній А.О. 6000,00 грн., які також просить стягнути з відповідача. Даний розмір гонорару розрахований згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ». Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.07.2018 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.09.2018 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи залучено ТОВ «Елме Транс Україна», власника транспортного засобу Volvo FH 420», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , працівник ТОВ «Елме Транс Україна» Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.05.2019 р. ТОВ «Елме\~Транс Україна»\~виключено з\~числа третіх\~осіб та\~залученодо участі у розгляді справи в якості співвідповідача (а.с.161). 02.08.2018 р. до суду від представника третьої особи ПАТ СК «Українська страхова група» - Пешкова О.О. надійшли письмові пояснення, де представник пояснив, що 09.03.2017 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Елме Транс Україна» був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5904806, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «ВОЛЬВО», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 13.03.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВОЛЬВО», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу «ДЖИЛІ» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 19.03.2018 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся представник ТОВ «Елме Транс Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 15.03.2018 року та надав письмові пояснення [PERSON] 30.03.2018 року на виконання вимоги ст. 34.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» працівником ПАТ «СК «Українська страхова група» у присутності Позивача було проведено огляд транспортного засобу «ДЖИЛІ» державний реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим було складено відповідний акт огляду транспортного засобу. 02.04.2018 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надав письмові пояснення про обставини настання ДТП, а також звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. 10.04.2018 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, у зв`язку з чим між сторонами було підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування. 12.04.2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ПССЦВ-1084. 12.04.2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 17 103,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 7297. Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5904806 в повному обсязі. Вважає, що при вирішенні даного спору необхідно врахувати, що визначення розміру та виплати страхового відшкодування за договорами добровільного майнового страхування і договорами обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності мають різне правове регулювання і в кожному випадку на страховика не можна покладати більшу відповідальність, ніж та, що передбачена відповідним законом та договором зі страхувальником. Якщо ж існує різниця між сумою відшкодування, визначеною Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та фактичним розміром збитків (що мало місце в цьому випаду), то ця різниця має бути відшкодована особою, винною в їх заподіянні (винуватцем ДТП). (а.с. 34-36) 08.08.2018 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.04.2018 р. у справі №645/1792/18 його ( [PERSON] ) визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Із вказаною Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова він не згоден. Обставини ДТП, описані в ній, не відповідають фактичним обставинам подій того дня. Не зважаючи на факт визнання [PERSON] винним в порушені ст. 124 КУпАП, Відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, виходячи із наступного. Автомобіль, яким керував [PERSON] в день ДТП, що сталась 13.03.2018 року, належить ТОВ "ЕЛМЕ ТРАНС УКРАЇНА", з яким відповідач на момент ДТП перебував у трудових відносинах, а саме працював на посаді водія автотранспортних засобів в транспортному відділі, та перебував при виконанні трудових обов`язків. Тому він не є суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, як особа, що керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно вважати виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. В зв`язку з тим, що 13.03.2018 року [PERSON] рухався на автомобілі «Volvo FH 420», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ "ЕЛМЕ ТРАНС УКРАЇНА", та став учасником ДТП під час виконання своїх трудових обов`язків водія ТОВ "ЕЛМЕ ТРАНС УКРАЇНА", Відповідач вважає, що позов, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, пред`явлено до неналежного відповідача. Незважаючи на помилку Позивача, допущену при визначені належного Відповідача, [PERSON] вважає за необхідне висловитись із приводу суті позовних вимог Позивача. Так, Позивач зазначає підставою для стягнення шкоди із володільця джерела підвищеної небезпеки недостатність страхової виплати, коли страхова сума, на яку застраховано автомобіль, є меншою за шкоду, фактично заподіяну потерпілій особі. Відповідно до Полісу №АК/5904806, автомобіль « Volvo FH 420», реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПАТ «СК «Українська Страхова група», на строк дії 26.03.2017 р. по 25.03.2018 р. \~ \~ \~ \~включно. Страхова сума за вказаним Полісом за шкоду, завдану майну, становить 100 000, грн. Позивач скористався правом на отримання страхового відшкодування, подав заяву про настання страхового випадку та заяву про виплату страхового відшкодування. При цьому до Позовної заяви Позивач додав Протокол- узгодження про розмір страхового відшкодування від 10.04.2018 року, відповідно до змісту якого [PERSON] погодився, що за випадком, який мав місце 13.03.2018 року з транспортним засобом Geely», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Потерпілій особі, та транспортним засобом «Volvo FH 420», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі «АК-5904806 від 09.03.2017 року, розмір матеріального збитку, завданий Потерпілій особі, становить 17603,95 грн. Після одержання страхового відшкодування Потерпіла особа будь-яких претензій матеріального чи нематеріального характеру до ПАТ «СК «Українська страхова група» не має і в подальшому мати не буде. Тобто, підписавши Протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування від 10.04.2018 року [PERSON] погодився, що за випадком, що мав місце 13.03.2018 року, розмір матеріального збитку, завданий його автомобілю, становить 17603,95 грн. В разі, якщо [PERSON] був незгоден із розміром, визначеним страховою компанією, він мав право наполягати на проведені експертизи з оцінки матеріального збитку, завданого його автомобілю, і вимагати страхове відшкодування саме у розмірі, визначеному експертом. При цьому вказаним правом [PERSON] не скористався, а погодив суму страхового відшкодування без проведення експертизи. Підписавши Протокол-узгодження, де закріплено, що після одержання страхового відшкодування [PERSON] будь-яких претензій матеріального чи нематеріального характеру до ПАТ «СК «Українська страхова група» не має і в подальшому мати не буде, Позивач фактично позбавив себе права на пред' явлення будь-яких \~ \~ \~ \~претензій матеріального чи нематеріального характеру до Відповідача, [PERSON] У зв`язку з чим просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.61-65). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовільнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] щодо позовних вимог заперечував, з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача ТОВ «ЕЛМЕ ТРАНС Україна» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника третьої особи ПАТ СК «Українська страхова група» - адвокат Гедз Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог, з наступних підстав. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 13 березня 2018 року о 09 годині 20 хвилин, біля будинку № 273-А по проспекту Московському в м. Харкові, сталась дорожньо-транспортна подія за участі автомобіля «Volvo FH 420», державний номер [NUMBER] , під керуваанням водія [PERSON] , та автомобіля «Geely CK», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.04.2018 р. водія [PERSON] визнано винним в порушенні вимог п.10.1, 10.4, 2.3б) ПДР України, внаслідок чого сталась дана ДТП та завдано матеріальної шкоди. (а.с.10). У відповідності до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку судового автотоварознавчого дослідження від 19.06.2018 р., вартість матеріальної шкоди, спричиненого власнику автомобіля « Geely», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2012 року випуску, пошкодженого в наслідок ДТП 13.03.2018 р., складає 32476,80 грн. (а.с.12-20) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volvo FH 420», державний номер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «СК Українська страхова група», на підставі полісу АК № 5904806, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 гривень, розмір франшизи 500 грн. (а.с.37). Власником автомобіля «Volvo FH 420», державний номер [NUMBER] та страхувальником, згідно полісу, є ТОВ «Елме Транс Україна». 15.03.2018 р. представник ТОВ «Елме Транс Україна» повідомив ПАТ «СК Українська страхова група» про настання страхового випадку та відсутність пошкодження застрахованого майна (а.с.38-39). Із змісту вказаної заяви, поданої представником ТОВ «Елме Транс Україна», також вбачається, що застрахованим транспортним засобом «Volvo FH 420» під час ДТП керував саме [PERSON] . 02.04.2018 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «СК Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.43) Відповідно до п.1 протоколу-узгодження від 10.04.2018 р., складеного між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] , за випадком, що мав місце 13.03.2018 р. з транспортним засобом « Geely», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить потерпілій стороні [PERSON] , та транспортним засобом «Volvo FH 420», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК Українська страхова група» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-5904806 від 09.03.2017 р., розмір матеріального збитку, завданого Потерпілій особі, становить 17603,95 грн. Розмір суми страхового відшкодування дорівнює 17103,95 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 500,00 грн.). Відповідно до п.4 даного протоколу, після одержання страхового відшкодування Потерпіла особа будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до ПАТ «СК Українська страхова група» не має і в подальшому мати не буде. (а.с.24) Відповідно до Розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК Українська страхова компанія» від 12.04.2018 р. , сума страхового відшкодування складає 17103,95 грн. (а.с.47) Позивачеві була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 17103,95 грн., що підтверджується копією квитанції №7297 від 12.04.2018 р. (а.с.49) Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягни згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5904806 в повному обсязі. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] станом на момент ДТП, а саме 13.03.2018 р., офіційно працював в ТОВ «ЕЛМЕ ТРАНС Україна» водієм транспортних засобів транспортного відділу, тобто перебував з третьою особою у трудових відносинах, що підтверджується записом у його трудовій книжці (а.с.67-69). Позивач письмових позовних вимог до ТОВ «ЕЛМЕ ТРАНС Україна» не пред`явив. Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; за\~наявності вини\~лише особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної безпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «Особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України, набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Статті 1187, 1188 ЦК України, відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктивного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб`єктом і не несе відповідальність перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується із нормою ч.1 ст.1172 ЦК України та ч.2 ст.1187 ЦК України. Положення ч.1 ст.1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1187 ЦК України). В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно вимог ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи, що письмових вимог до ТОВ «ЕЛМЕ ТРАНС Україна» не заявлено, а [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки в даному випадку обов`язок по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди має покладатись на підприємство, працівником якого є [PERSON] , відповідно до вимог ч.1 ст.1172 ЦК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed