Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач ТОВ «Телекомпанія «МТВ-ПЛЮС» звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати інформацію проголошену Мелітопольським міською головою Запорізької області Міньком [PERSON] . 15.12.2018 року в новинах Телеканалу !112-Україна" під час інтерв`ю щодо "надання центральним російським каналам певної інформації та співпраці ТОВ "ТРК МТВ-Плюс" з цими організаціями та журналістами" недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію позивача. Позов обґрунтовує тим, що ТОВ "Телекомпанія "МТВ-ПЛЮС" - є регіональним телевізійним каналом Запорізької області. 15.12.2018 року місто Мелітополь відвідував Губернатор Запорізької області, тому представники пресслужби Мелітопольського виконавчого комітету міської ради запросили на висвітлення події журналістів ЗМІ в тому числі ТОВ "ТРК МТВ-Плюс", оператором подій був журналіст ТРК [PERSON] . Зібравшимся особам, виконкомом був наданий замовлений автобус. При вході журналістів, представник виконкому в категоричній формі попрохав знімальну групу ТОВ "ТРК МТВ-Плюс" покинути автобус, зазначаючи, що транспорт надається лише запрошеним працівникам ЗМІ, не дивлячись на вільні місця, що є намаганням перешкодити в здійсненні журналістської діяльності працівниками телеканалу. 15.12.2018 року вказаний випадок, журналістами центрального телеканали "112-Україна" був висвітлений на ефірі новин на всій території України. В ефері 15.12.2018 року новин телеканал "112-Україна" надали свої коментарі подіям працівники канали ТОВ "ТРК МТВ-Плюс": журналіст [PERSON] , головний редактор ТРК [PERSON] з відображенням посад та назви телеканалу, пояснивши відмежування представників місцевої виконавчої влади від співпраці про виключення з загального списку розсилки інформації пресслужбою виконкому електронної адреси, про відмову в акредитації присутності на прессконференції, яку проводив міський голова у зв`язку з гумористичним поясненням - відсутності стільців в залі пресконференцій. Також оголошено інформацію журналістом за кадром: " [PERSON] голова Сергій Мінько припускає таке ставлення до каналу, бо той нібито співпрацює з російськими ЗМІ". Пряме включення відео сюжету новин : [PERSON] мер м. Мелітополя: "Любая провокация сразу же в течении 5 минут попадает на центральние каналі российского телевиденья. Мы четко убеждены в том, что у данного канала есть спіпраця с этими организациями и журналистами"... Ця негативна інформація миттєво відобразилась на діловій репутації ТОВ "ТРК МТВ-Плюс". Позивач вважає, що інформація проголошена Мелітопольським міською головою Запорізької області [PERSON] . 15.12.2018 в новинах Телеканалу !112-Україна" під час інтерв`ю щодо "надання центральним російським каналам певної інформації та співпраці ТОВ "ТРК МТВ-Плюс" з цими організаціями та журналістами" - недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію позивача. В судовому засіданні представник позивача ТОВ "ТРК "МТВ-Плюс" - Дуда С.В. повністю підтримав вимоги позовної зави та просив задовольнити. Представник відповідача Мелітопольського міського голови Запорізької області Мінька С [PERSON] - Бєляєв А.В. в судовому засіданні позов не визнав, вважає вимоги ТОВ "Телекомпанія "МТВ-ПЛЮС" необґрунтованими, а обставини, що викладені в позовній заяві такими, що не відповідають дійсності, відсутні будь-які дані, що можуть ідентифікувати особу та вказувати на те, що опублікована інформація стосується саме ТОВ "Телекомпанія "МТВ-ПЛЮС". Позивач на власний розсуд інтерпретував висловлювання відповідача і вимагає визнати недостовірним те, що міський голова не говорив. Висловлювання відповідача "Мы четко убеждены в том, что у данного канала есть співпраця с этими организациями и журналистами" є його власним переконанням, що він підкреслив, вживши слово "убеждены". Переконання, впевненість відповідача неможливо визнати правдивими чи неправдивими. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Суд, вислухавши доводи позовної заяви, пояснення представників сторін, переглянувши відео диск з записом програм російського телебачення, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви за наступними підставами: Відповідно ч.ч. 1,2,3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ТОВ "Телекомпанія "МТВ-ПЛЮС" - є регіональним телевізійним каналом Запорізької області. 15 грудня 2018 року місто Мелітополь відвідував Губернатор Запорізької області. Представниками пресслужби Мелітопольського виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області було запрошено на висвітлення події журналістів ЗМІ в тому числі ТОВ "ТРК МТВ-Плюс". Оператором подій був журналіст ТОВ "Телекомпанія "МТВ-ПЛЮС" [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Як зазначає позивач, зібравшимся особам, виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області був наданий замовлений автобус. Однак, при вході журналістів, представник виконавчого комітету попрохав знімальну групу ТОВ "ТРК МТВ-Плюс" покинути автобус, зазначаючи, що транспорт надається лише запрошеним працівникам ЗМІ, не дивлячись на вільні місця. 15.12.2018 року вказаний випадок, журналістами центрального телеканали "112-Україна" був висвітлений на ефірі новин на всій території України. В ефері новин 15.12.2018 року телеканал "112-Україна" працівникими каналу ТОВ "ТРК МТВ-Плюс": журналіст [PERSON] , головний редактор ТРК [PERSON] з відображенням посад та назви телеканалу, пояснивши відмежування представників місцевої виконавчої влади від співпраці про виключення з загального списку розсилки інформації пресслужбою виконкому електронної адреси, про відмову в акредитації присутності на прессконференції, яку проводив міський голова у звязку з гумористичним поясненням - відсутності стільців в залі пресконференцій. Також оголошено інформацію журналістом за кадром: " [PERSON] голова Сергій Мінько припускає таке ставлення до каналу, бо той нібито співпрацює з російськими ЗМІ". Пряме включення відео сюжету новин : [PERSON] мер м. Мелітополя: " [PERSON] провокация сразу же в течении 5 минут попадает на центральние каналы российского телевиденья. Мы четко убеждены в том, что у данного канала есть співпраця с этими организациями и журналистами"... Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог та заперечення з цього приводу відповідача, суд виходить з наступного: Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. З вимог ст. 32 Конституції України вбачається, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конференційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. З вимог статей 46, 47 Закону України «Про інформацію» вбачається, що інформація не може бути використана для посягання на права і свободи людини; відповідальність за порушення законодавства України про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як надання інформації, що не відповідає дійсності; поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно п. 15 вказаної Постанови під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Відповідно до п.18 вищевказаної Постанови Пленуму Верхового Суду України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Проте, позивачем не було доведено факту поширення недостовірної інформації та такої, що порушує ділову репутацію ТОВ "Телекомпанія "МТВ-ПЛЮС". Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під час розгляду справи не було встановлено, що інформація проголошена Мелітопольським міською головою Запорізької області [PERSON] . 15.12.2018 в новинах Телеканалу !112-Україна" під час інтервю щодо "надання центральним російським каналам певної інформації та співпраці ТОВ "ТРК МТВ-Плюс" з цими організаціями та журналістами стосується саме позивача ТОВ "ТРК МТВ-Плюс" та, що поширена інформація порушує особисті немайнові права саме ТОВ "ТРК МТВ-Плюс". Також,\~відповідно до\~п.\~19\~вищевказаної Постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~вирішуючи питання\~про визнання\~поширеної \~ інформації\~недостовірною,\~суди повинні\~визначати характер\~такої інформації\~та з`ясовувати,\~ чи\~ є\~ вона\~ фактичним\~ твердженням,\~чи \~ оціночним\~судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до судової практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції звернено увагу на основні принципи, що стосуються питання про те, чи є втручання в свободу вираження поглядів за необхідне в демократичному суспільстві, добре зарекомендували себе в прецедентну практику Європейського суду і недавно були узагальнені наступним чином (див. Delfi AS vs Estonia, №64569 / 09, §131, 16 червня 2015 року). ЄСПЛ нагадав, що преса виконує\~найважливішу функцію\~в демократичному\~суспільстві.\~Хоча вона\~не повинна\~переступати певних\~меж,\~зокрема,\~щодо захисту\~репутації і\~прав інших\~осіб,\~її обов`язок\~полягає в\~тому,\~щоб повідомляти\~інформацію та\~ідеї з\~усіх питань,\~що становлять\~суспільний інтерес.\~Мало того,\~що преса\~має перед\~собою завдання\~поширення такої\~інформації і\~ідей -\~громадськість також\~має право\~на їх\~отримання.\~Якби це\~було інакше,\~то преса\~була б\~не в\~змозі грати\~свою життєво\~важливу роль\~«сторожового пса»\~(див.\~Axel\~Springer\~AG\~vs\~Germany\~(№2),\~№48311\~/\~10,\~§55,\~10\~липня 2014\~року). Свобода вираження може бути застосована не тільки до інформації або ідеї, які прихильно приймаються або розцінюються як необразливі чи байдужі, але і до тих, що викликають образу, обурення або турбують державу або якусь частину населення. Журналістська свобода включає також можливість вдатися до певної міри перебільшення чи навіть провокації (див. Prager and Oberschlick vs Austria, 26 квітня 1995 року, §38). Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства. Як сказано в ст. 10, здійснення цієї свободи допускає виключення, які повинні бути чітко визначені, і необхідність в будь-які обмеження має бути переконливо доведена. Крім цього, ЄСПЛ у своєму прецедентному праві проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночні судження. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оцінного судження неможливо виконати, якщо воно порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого ст. 10 (див. Lingens vs Austria, §46). Питання про класифікацію твердження як факту або оціночного судження підпадає, в першу чергу, під сферу свободи розсуду національних органів влади, зокрема, національних судів. Однак, навіть в тому випадку, коли твердження є оціночним судженням, необхідна наявність достатніх фактичних підстав для його підтвердження, за відсутності яких воно буде надмірним (див [INFO] Lindon, Otchakovsky-Laurens and July vs France, §55). Тому, враховуючи вимоги п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та прецеденту практику Європейського Суду з прав людини, суд, визначаючи характер проголошеної інформації Мелітопольським міською головою Запорізької області [PERSON] . 15.12.2018 в новинах Телеканалу !112-Україна" під час інтервю щодо "надання центральним російським каналам певної інформації та співпраці ТОВ "ТРК МТВ-Плюс" з цими організаціями та журналістами розцінює її як оціночну, власне переконання відповідача, дана інформація не містить фактичних даних, які б можна було б перевірити на предмет їх відповідності дійсності та спростувати, а тому, суд приходить до висновку, що вказана інформація є оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, аналізуючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ТОВ "Телекомпанія "МТВ-ПЛЮС" та відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed