Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] 30.12.2016 року (згідно дати поштового відправлення) звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2000626132 від 28.08.2012 року в розмірі 23878,45 грн., що складається з боргу за кредитом в розмірі 21856,09 грн., суми відсотків за користування кредитом в розмірі 2022,36 грн., посилаючись на обставини того, що між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту від 28.08.2012 року №2000626132, відповідно до якого банк надав останньій на придбання товару кредитні кошти в загальному розмірі 10404,00 грн. зі строком повернення кредиту 36 місяців, тобто до 28.08.2015 року, а відповідач зобов'язалася вчасно повернути кредит. 22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" був укладений договір факторингу, за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору №2000626132 від 28.08.2012 року. Позичальник взяті на себе зобов'язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 23.12.2016 року її заборгованість перед позивачем складає 23878,45 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 21856,09 грн., суми відсотків за користування кредитом у розмірі 2022,36 грн. Представник позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не з'явився, подавши попередньо письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Додатково надав засвідчену копію Акту приймання-передачі №2 Реєстру Боржників №3 від 22 грудня 2014 року до Договору факторингу №22/12/14/3 від 22.12.2014 року, та витяг з Додатку №1 до договору факторингу №22/12/14/3 від 22.12.2014 року. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем її проживання (а.с.33,36), вдруге не з'явилася в судове засідання, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у її відсутності не представила. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача (а.с.33,36) є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 1.4.6. договору про надання споживчого кредиту №2000626132 платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у складі ануїтетного платежу. Згідно п. 1.4.7 договору про надання споживчого кредиту графіку платежів є Додаток №1 та невід'ємною частиною даного договору, та розраховується з урахуванням розміру та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду. Відповідно до п.1.4.17. договору про надання споживчого кредиту, у випадку, коли на момент закінчення дії кредитного договору у позичальника є прострочена до повернення сума кредиту, то Банк продовжує нараховувати на неї проценти та комісії згідно умов Договору до моменту повного погашення заборгованості. Згідно п.1.5.1. договору про надання споживчого кредиту, за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення у сумі 25 грн. У відповідності до п.1.5.3. договору про надання споживчого кредиту, у разі виникнення простроченої заборгованості, на весь період такої заборгованості, до моменту її повного погашення, позичальнику встановлюється процентна ставка, яка дорівнює процентній ставці на суму основного боргу. Так, в судовому засіданні установлено, що 28.08.2012 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2000626132. За умовами договору банк надав [PERSON] споживчий кредит на придбання товару в загальному розмірі 10404,00 грн. зі строком користування 36 місяців та кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 28.08.2015 року, а відповідач зобов'язалася вчасно повернути кредит шляхом щомісячного часткового повернення (згідно графіку) отриманих у кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01% річних від суми залишку заборгованості по кредиту. Погашення кредиту визначено сторонами шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 544,00 грн. 28 числа місяця, наступного за розрахунковим. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останньої на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість, а також відсотки за користування кредитом. 22.12.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладений договір факторингу, за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору № 2000626132 від 28.08.2012 року. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконала, що призвело до виникнення станом на 23.12.2016 року заборгованості за вищезазначеним договором у розмірі 23878,45 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 21856,09 гривень, суми відсотків за користування кредитом у розмірі 2022,36 гривень. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини, визначені главами 71, 73 ЦК України. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень статтей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення нею інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем із погашення кредиту та відсотків за користування ним, що виникла з вини позичальника, вимоги позивача є справедливими, так як заявлені до стягнення суми узгоджуються з представленим розрахунком заборгованості станом на 23.12.2016 року, а також випливають з договору факторингу від 22.12.2014 року та акту приймання-передачі реєстру боржників №2 реєстру божників №3 від 22.12.2014 року, не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, не спростовані безпосередньо відповідачем ні в який спосіб, а тому заявлена сума підлягає стягненню з останньої на користь позивача. Також пропорційно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved