Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Тячівської районної ради Закарпатської області, відділу управління майном району Тячівської районної ради Закарпатської області, третя особа на стороні відповідачів [PERSON] , про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі відмовлено. Після ухвалення рішення встановлено, що при розгляді справи судом не вирішено питання про судові витрати, а саме судовий збір. У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Враховуючи наведене та не вбачаючи необхідності у виклику учасників справи в судове засідання, суд провів судове засідання у відсутності сторін. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його оплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Розміри ставок судового збору визначені у ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В силу ч.1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] в позовній вимозі просила стягнути з відповідачів в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці\~виконання рішення\~про поновлення\~на роботі\~за період\~з 15\~ лютого\~2019\~року по\~02\~ листопада\~2020\~року в сумі 177427 грн. 04 коп. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника (постанова Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, провадження № 61-9664сво19). Тобто, позивач не звільняється від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Враховуючи вищенаведене та те, що позивач не звільнена від сплати судового збору, в задоволенні її позовних вимог відмовлено, судовий збір в розмірі 1 774 грн. 27 коп. (177427 грн. 04 коп. х\~1%) підлягає стягненню з неї в дохід держави. З огляду на наведене, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved