Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Перший заступник прокурора Рівненської області звернувся до суду з даним позовом і просить визнати недійсним договір міни земельних ділянок загальною площею 2,0611 га вартістю 221743 грн., укладеного 05 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. і зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 691. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивуються тим, що вказаний договір суперечить вимогам Закону, зокрема вимогам п.п."б" п.15 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України та ст.14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Тобто, при укладенні договору, сторонами порушено вимоги чинного законодавства щодо зборони на відчуження будь-яким способом земель сільськогосподарського призначення. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи було встановлено, що після укладення вказаного договору міни, земельна ділянка неодноразово відчужувалася, тому до участі в справі були залучені як треті особи без самостійних вимог наступні власники [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~а також приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. та Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області за їх клопотаннями. \~ \~ \~ \~В суді представник позивача, прокурор Прищепа О.М., позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві. Пояснила суду, що прокуратура в інтересах держави звернулася до суду з даним позовом, оскільки під час його укладення було порушено вимоги Земельного кодексу України та вимоги Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", оскільки аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що обміненими можуть бути тільки земельні ділянки за схемою "пай на пай". В даному ж випадку було вчинено обмін земельної частки (паю) на іншу земельну ділянку, в зв`язку з чим порушено законодавство, що має суспільний інтерес. В даному випадку прокуратура мала право подати позов в інтересах держави, оскільки відсутній орган, який би мав повноваження і міг звернутися до суду з позовом за захистом інтересів держави. Що стосується Постанови Великої Палати Верховного суду від 15 травня 2019 року, зазначила, що позиція викладена в даній постанові не може братися до уваги, оскільки дані справи не є аналогічними. Виходячи з цього, вважає позов обґрунтованим і просить його задоволити. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи - Головного управління\~Держгеокадастру в\~Рівненській області\~- Максимчук В.П. вважає, що позов прокуратури обґрунтований і просить його задоволити. Повністю підтримав позицію прокурора в судовому засіданні, оскільки є порушення закону і це має загрозу суспільним інтересам, відтак інтересам держави. Відновлення статусу земельної ділянки необхідно захищати і в разі задоволення позову, суспільні відносини будуть відновлені, в разі ж відмови в задоволенні позову - буде виведено земельну ділянку з сільськогосподарського обороту. Про те, що поряд із спірною земельною ділянкою проводиться будівництво, управлінню Держгеокадастру в Рівненській області не відомо. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позову, справу розглядати без його участі та без участі його представника, адвоката - Кармазіна Ю.А. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] , адвокат Луцик К.В., позов не визнала, вважає його безпідставним і не доведеним належними доказами. Суду пояснила, що позивачем не наведено тих обставин, які саме права і інтереси держави порушені в даному випадку. Вказала, що прокурор в позові посилається на порушення ст.203 ЦК України, проте будь-якого порушення права не відбулося, прямої заборони на обмін земельних ділянок в законодавстві немає. Зазначила також, що Велика Палата Верховного Суду надала свої висновки з цього приводу зазначивши, обмежень обміну паїв на іншу земельну ділянку немає. Також, пославшись на рішення Європейського Суду у справі Цецюра проти України, просить у позові відмовити, оскільки право власності передбачає право володіння, користування, розпорядження своїм майном, а відповідач в даному випадку розпорядився саме належним йому майном. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в содове засідання не з`явилася жодного разу, хоча постійно своєчасно і належним чином повідомлялася про слухання справи. \~ \~ \~ \~Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Саюк Ю.В., з`явившись в де-кілька судових засідань позов не визнавав, вважаючи, що при посвідченні оспорюваного договору не були порушені інтереси держави. В даному випадку, з волі двох сторін, було обмінено дві земельних ділянки для ведення особистого селянського господарства, які перебували у власності цих фізичних осіб. Такий обмін не заборонено законом. Тому вважав позов безпідставним. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Він подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності з участю його представника, адвоката Теперика О.В. Вимоги позивача не визнає і просить в задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи [PERSON] , адвокат Теперик О.В., в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 7,5771 га, до складу якої входила і спірна земельна ділянка. Пізніше [PERSON] передав земельну ділянку [PERSON] , оскільки прямої заборони такої передачі не існує. Також зазначив, що такої земельної ділянки, якою вона була на час укладання договору міни, немає, оскільки вона змінена, об`єднана з іншими земельними ділянками, змінилась її площа, змінився її кадастровий номер. При цьому будь-чиїх прав не порушено, жодних змін шару ґрунту не відбулося, не змінилося її цільове призначення, проте утруднено відновлення земельної ділянки до первісного варіанту. \~ \~ \~ \~Третя особа, приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І., подав заперечення на позов, вважає позов безпідставним, просить відмовити в його задоволенні виходячи з того, що при укладенні договору міни земельних ділянок він не порушував закон, оскільки діюче законодавство не передбачає заборони посвідчення договорів міни земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Крім того, повідомив, що рішенням Рівненського міського суду від 16 березня 2017 року в задоволенні позову [PERSON] і ін. про визнання протиправними його дій при посвідченні та реєстрації договорів міни земельних ділянок відмовлено і це рішення суду набрало законної сили. Крім того, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі. \~ \~ \~ \~Представник третіх осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , їх родич [PERSON] , суду пояснив, що [PERSON] купила земельну ділянку у [PERSON] , потім поділила її на три частини і [PERSON] [PERSON] і [PERSON] . Ця земельна ділянка на даний час має цільове призначення для ведення садівництва і відноситься до категорії земель для ведення особистого селянського господарства. Нічого з цією земельною ділянкою не змінилося, вона не поділена на маленькі земельні ділянки, на ній не ведеться ніякого будівництва, не змінено склад ґрунтів. Крім збитків, [PERSON] нічого від цієї земельної ділянки не отримують. Планувалось на даній земельній ділянці розвести садок, знайшлись інвестори з Польщі, уклали договір, але із-за даного позову вони відмовилися вкладати кошти. Вважає позов безпідставним, тому просить відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] № 252207, виданого 21 травня 2007 року на підставі розпорядження голови Рівненської райдержадміністрації від 14 червня 2006 року № 364 [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,17 га на території Великожитинської сільської ради Рівненського району з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Ця земельна ділянка складалася з двох земельних ділянок, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,96 га кадастровий номер 5624681500:08:001:0029 і земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,21 га кадастровий номер 5624681500:01:001:0065. Із долученої до матеріалів справи копії розпорядження голови Рівненської райдержадміністрації № 364 від 14.06.2006 року вбачається, що вказана земельна ділянка є земельною часткою (паєм). \~ \~ \~ \~Згідно договору міни земельних ділянок, укладеного 05 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Деренько Р.І. і зареєстрованого в реєстрі за № 691, [PERSON] безоплатно обміняв земельну ділянку площею 1,9638 га, розташовану на території Великожитинської сільської ради Рівненського району, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5624681500:08:001:0029 (земельна ділянка № 1) на земельну ділянку площею 0,0973 га, розташовану в с.Городище Рівненського району, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5624683000:01:001:0891, яка належала на праві власності [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні було встановлено, що в подальшому вказана земельна ділянка площею 1,9638 га була відчужена [PERSON] , який об`єднав дану земельну ділянку в загальний масив площею 7,5771 га і цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5624681500:08:001:0682 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка на праві власності належала останньому, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 69083776 від 27.09.2016 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні із пояснень представника третьої особи [PERSON] , адвоката Теперика О.В., та пояснень представника третіх осіб [PERSON] . встановлено, що [PERSON] продав вказаний земельний масив [PERSON] , яка провела поділ цієї земельної ділянки і на даний час власниками земельних ділянок є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Ця обставина підтверджується також і Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5603403512017 від 04.09.2017 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.121 Конституції України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", які були чинними на момент подачі позову, у прокуратури були повноваження звертатися до суду з позовом. Тому суддею було відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~02 червня 2016 року до Конституції України було внесено зміни і Конституцію доповнено ст.131-1, згідно якої прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Ці зміни вступили в дію з 30.09.2016 року. \~ \~ \~ \~Однак, під час розгляду справи, виходячи із вимог Конституції України на даний час, прокурор не скорегував правомірності підстав звернення до суду з позовом і не обґрунтував виключність даного випадку на даний час, хоча сторона відповідачів неодноразово звертала на це увагу в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Як пояснила прокурор в судовому засіданні прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах держави і це можливо до вимог нині діючої Конституції України і Закону України "Про прокуратуру". Органу, який би мав повноваження звертатися до суду з позовом для захисту інтересів держави, немає. Тому прокуратура вимушена підтримувати позов і на даний час. Підставами звернення з позовом до суду стало недотримання вимог Закону під час укладення оспорюваного договору міни земельної ділянки, що тягне за собою визнання недійсним договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~А ст.203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~Із позову і пояснень прокурора в суді вбачається, що саме невідповідність договору міни нормам Земельного кодексу України і Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та укладення цього договору під час дії обмежень на відчуження земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства є підставою для визнання договору недійсним. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п."б" п.15 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент вчинення правочину) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. \~ \~ \~ \~Аналіз даної правової норми свідчить про те, що дія мораторію на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення не поширюється на правочини щодо обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Прокурор також посилається на порушення ст.14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", яка передбачає, що у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. \~ \~ \~ \~Дана норма регулює правовідносини у сфері здійснення обміну земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Оскільки судом встановлено, що сторони за договором міни обмінювались земельними ділянками з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а обмін земельними ділянками, який передбачений у підпункті "б" пункту 15 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України, здійснюється відповідно до закону, який містить норми загального правового регулювання договорів обміну (міни), і цим законом є\~Цивільний кодекс України, який не передбачає жодних обмежень для здійснення міни земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~Така ж позиція викладена і в рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 року у справі № 6-15260св14 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.11.2012 року № К/9991/735/11. \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. \~ \~ \~ \~Виходячи із норм ЦК України, укладення договорів міни відповідно до вказаної статті ЦК України не суперечить діючому земельному законодавству. \~ \~ \~ \~Враховуючи вказані норми Закону, можна зробити висновок, що обмін земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має відбуватися відповідно до ст.14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а обмін земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства має відбуватися відповідно до ст.715 ЦК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, встановлені чинним законодавством обмеження щодо можливості обміну земельних ділянок сільськогосподарського призначення, поширюється лише щодо земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно Класифікації видів цільового призначення земель 01.01). Землі для ведення особистого селянського господарства згідно Класифікації мають код 01.03, тобто вони не відносяться до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що оспорюваний договір міни було укладено відповідно до норм Цивільного кодексу України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусів України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Методичних рекомендацій щодо застосування нотаріусами деяких положень цивільного та земельного законодавства при посвідченні правочинів, предметом яких є нерухоме майно, затверджених 26.11.2010 року. \~ \~ \~ \~На обґрунтування позиції, прокуратура області в позові і її представник в суді покликаються на правову позицію Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі № 6-172цс14. Але, на думку суду, посилання прокуратури на правову позицію Верховного Суду України щодо обміну земельних ділянок за схемою "пай на пай" є хибною і не може братись до уваги при розгляді даної справи, оскільки земельні ділянки у справі, на яку посилається прокурор, мали інше цільове призначення, а саме: предметом договору міни була земельна ділянка (пай) із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~На інші порушення норм чинного законодавства при посвідченні оспорюваного договору міни земельних ділянок, прокурор не посилається, тому суд вважає, що цей договір відповідає вимогам закону. \~ \~ \~ \~Згідно висновку науково-правової експертизи від 27.07.2018 року (а.с.140-148) Земельний кодекс України не містить жодних обмежень щодо здійснення обміну земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, відтак при обміні земельними ділянками приватної власності інтереси держави Україна не порушуються. \~ \~ \~ \~Крім того, з Постанови Великої палати Верховного Суду від 15 травня 2015 року вбачається, що, по-перше, стаття 14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-IV не забороняє можливість обміну земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті, як і не забороняє можливість обміну іншими, ніж призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельними ділянками сільськогосподарського призначення. По-друге, заборона відчуження, визначена у підпункті "б" пункту 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору міни, та виключення з неї можливості обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону стосуються не тільки земельних ділянок, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а й інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення. По-третє, наявність у сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій передбаченого в абзаці одинадцятому частини першої статті 5 Закону "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-IV у редакції, чинній на час укладення договору міни, повноваження оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку, не виключала можливість обміну згідно з чинним законодавством земельними ділянками, на які вже були видані державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду задля гарантування правової визначеності відступала від попередніх висновків Верховного Суду України стосовно можливості обміну земельних ділянок сільськогосподарського призначення лише "за схемою пай на пай" з огляду на таке: \~ \~ \~ \~- підпункт "б" пункту 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору міни, гарантував можливість обміну не земельної частки (паю) на іншу земельну частку (пай), а земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону. \~ \~ \~ \~- частина перша статті 14 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-IV не обмежувала випадки, за яких може бути проведений такий обмін, а визначала одну з можливостей обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Крім того, судом приймається до уваги той факт, що рішенням Рівненського міського суду від 16 березня 2017 року у справі за позовом [PERSON] і інших про визнання протиправними дій приватного нотаріуса при посвідченні та реєстрації договорів міни земельних ділянок (в тому числі і при посвідченні оспорюваного договору міни у даній справі) в задоволенні позову відмовлено. А ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Рівненської місцевої прокуратури на вказане рішення Рівненського міського суду закрите. \~ \~ \~ \~Із позову вбачається, що однією з підстав підготовки позову стало те, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016180000000088 за ч.1 ст.365-2 КК України по факту зловживання службовим становищем приватним нотаріусом шляхом вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення договорів міни земельних ділянок, що розташовані на території Великожитинської сільської ради Рівненського району. Однак, під час розгляду справи встановлено, що вказане кримінальне провадження закривалося двічі: один раз за відсутності складу злочину, а другий раз - за відсутності події злочину. В судовому засіданні представник позивача стверджувала, що постанови про закриття кримінального провадження скасовані, на даний час проводиться досудове розслідування, але належних доказів цього не надала. А ст.81 ЦПК України покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає порушення в даному випадку інтересів держави і прав інших осіб, на захист яких було прокурором подано позов до суду і вважає, що позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed