Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, в якій просить: 1. Встановити факт належності померлій 26 грудня 1997 року [PERSON] правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) розміром 3,01 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, серія ДП № 039100, виданого 11 лютого 1997 року на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року №821/1-р; 2. Визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом після померлої 26 грудня 1997 року [PERSON], право на земельну частку (пай) розміром 3,01 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № 039100, виданий 11 лютого 1997 року на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року №821/1-р. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказала, що 26 грудня 1997 року померла її мати - [PERSON], що постійно мешкала та була зареєстрована у власному будинку за адресою: вул. Берегова, буд. 3 с. Рудка Царичанського району Дніпропетровської області одна. Її чоловік [PERSON] помер ще раніше, 29 травня 1996 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина - право на земельну частку (пай) розміром 3,01 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ДП № 039100, виданого 11 лютого 1997 року. Стверджує, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері є лише вона. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. 27 лютого 2017 року вона подала приватному нотаріусу Царичанського нотаріального округу [PERSON] необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після померлої 26 грудня 1997 року матері [PERSON] Проте, за результатами розгляду поданих документів приватний нотаріус [PERSON] постановою від 27.02.2017 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). На обґрунтування прийнятого рішення [PERSON], посилаючись на положення ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, в постанові зазначила, що вона у шестимісячний строк з дня смерті матері не подала заяву про прийняття спадщини, строк для прийняття спадщини пропустила і спадщину не прийняла. Також, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ДП №039100 зазначено власника - [PERSON], тоді як померла згідно свідоцтва про смерть - [PERSON]. Крім того, в свідоцтві про народження вона записана як "[PERSON], а її батьки: мати - "Товмошенко Ганна Григорівна", батько - "_овмошенко Олексі_ Пантелеймонович", тобто з наданих документів неможливо прочитати все надруковане, тому свідоцтво про право на спадщину за законом видати неможливо. Вважає посилання нотаріуса на положення статтей 1268-1270 ЦК України помилковим, оскільки на час відкриття спадщини 26 грудня 1997 року діяли положення ЦК УРСР в редакції 1963 року, згідно ст. 529 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав до шести місяців в державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Посилається на те, що вона після смерті матері прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: забрала до дому придатні для користування речі, користувалася присадибною земельною ділянкою, через деякий час продала житловий будинок, отримувала плату за оренду земельного паю від ТОВ ім. Шевченка, що підтверджує довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року. Виявлена розбіжність в написанні прізвища власника сертифіката на право на земельну частку (пай) з прізвищем матері в свідоцтві про смерть пояснюється допущеною технічною помилкою при друкуванні сертифіката, у якому замість [PERSON] помилково надруковано [PERSON]. У зв'язку з вищевикладеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання також не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України). Статтею 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом,\~ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності з ч.1, п.5 ч.2 ст.234, ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно приписів ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 1997 року померла мати позивача в даній справі - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина: право на земельну частку (пай) розміром 3,01 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № 039100, виданий 11 лютого 1997 року, в якому було допущено технічну помилку в зазначенні прізвища, а саме зазначено "Товмашенко", тоді як вірно "Товмошенко" (а.с. 15). Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, про що свідчать її дії, користувалася присадибною земельною ділянкою, отримувала плату за оренду земельного паю від ТОВ ім. Шевченка Царичанського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року (а.с.19). Суд, з'ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представника відповідача, встановивши наявність для того законних підстав, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті 26 грудня 1997 року [PERSON]; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року та ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261 Цивільного кодексу України. оскільки відповідачем в даній справі визнається і не оспорюється факт належності померлій 26 грудня 1997 року [PERSON] правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) розміром 3,01 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, серія ДП № 039100, виданого 11 лютого 1997 року на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року №821/1-р, за викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні всі законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved