Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач у вересні 2013 року звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.08.2013 року о 16 годині 30 хвилин на автодорозі Харків-Сімферополь в місті Запоріжжі сталась ДТП з вини водія автомобіля «Opel» д/н [NUMBER] - [PERSON], який при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «SUZUKI» д/н [NUMBER] під керуванням позивача, який в свою чергу продовжив рух некерованим автомобілем та скоїв зіткнення з автомобілем «HYNDAI» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль «SUZUKI» д/н [NUMBER], власником якого є позивач, отримав механічні ушкодження. Вина [PERSON] встановлена постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.08.2013 року. Для визначення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП у позивача виникла необхідність залучення експерта для проведення оцінку ушкодження автомобіля, на що було витрачено 500 грн. Згідно звіту від 20.08.2013 року сума матеріальної шкоди складає 124154 грн. 21 коп.. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» із розміром франшизи 1000 грн. Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО» із розміром франшизи по повній загибелі транспортного засобу 12415 грн. 42 коп. Проведеною за дорученням страхової компанії оцінкою матеріальної шкоди визначено вартість ремонту у сумі 124154 грн. 21 коп. Страховою компанією «ВУСО» було прийнято рішення про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 111738 грн. 78 коп. без урахування франшизи. Для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень позивача та його дружини - [PERSON], вони звернулись за експертним висновком до спеціаліста судово-медичної експертизи. Вартість якої складає 185 грн. 32 коп. Оскільки, ДТП трапилась у м.Запоріжжі, тому позивач вимушений був скористатись послугами евакуатора для доставки пошкодженого автомобіля до м.Новомосковськ, Дніпропетровської області. Витрати на транспортування транспортного засобу складають 1750 грн., але ПРАТ СК «ВУСО» відшкодувало витрати на транспортування у розмірі 450 грн. Внаслідок ДТП Позивач отримав опіки, тому відразу придбав необхідний заживляючий та знеболюючий засіб. Також у подальшому ним були придбані ліки для поновлення нервової системи, заспокоюючі та знеболюючі засоби на загальну суму 247 грн. 83 коп. Крім того, автомобіль позивача був новопридбаним, за декілька днів до зіткнення і останнім здійснено тонування автомобіля, вартість якого складає 4900 грн. Після ДТП 01.08.2013 року позивач змушений був доставити дружину з місця події до лікарні на терміновий огляд лікаря акушера-гінеколога та проведення ультразвукового дослідження з приводу 27 тижня вагітності, вартість витрат на пальне складає 255 грн. також позивач поніс витрати на пальне 06.08.2013 року для прибуття до м.Запоріжжя за викликом слідчого для надання пояснень з приводу ДТП у розмірі 475 грн.60 коп. Крім того, внаслідок ДТП позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки було порушено звичний спосіб його життя, він був змушений користуватися громадським транспортом, що є дуже не зручним з огляду на значну відстань від його місця роботи у м.Дніпропетровську до місця проживання у м.Новомосковську. Також в нього вагітна дружина, яку необхідно возити до лікаря. Розмір моральної шкоди він оцінює у 30000 грн. У зв'язку із наведеним просив стягнути з відповідачів на свою користь: матеріальну шкоду у розмірі 20329 грн. 17 коп., моральну шкоду у розмірі 30000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 18.02.2014 року на підставі заяви представника позивача залишено без розгляду позовні вимоги в частині про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20329 грн. 17 коп.., моральної шкоди у розмірі 30000 грн., а також судових витрат у розмірі 344 грн. 10 коп. та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про можливість розгляду справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, пояснивши, що матеріальна шкода позивачу відшкодована ПРАТ СК «ВУСО» у розмірі 80854 грн. 21 коп. без урахування франшизи, а моральна шкода нічим не підтверджена. Витрати на евакуатор, проведення оцінки пошкодженого автомобіля та висновки судово-медичного експерта позивачем понесені з його власної ініціативи. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що матеріальна шкода позивачу відшкодована ПРАТ СК «ВУСО» у повному обсязі на підставі ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», тому позивач втратив право вимоги з приводу компенсації матеріальної шкоди з ПАТ «СК «ОРАТНА-СІЧ», розмір франшизи стягується з винної особи. Таким чином, до страхової компанії «ВУСО» перейшло право регресної вимоги до ПАТ СК «ОРАНТА-СІЧ», у розмірі фактичних виплат за договором страхування транспортного засобу позивача, в межах ліміту у розмірі 49500 грн., які відшкодовані у повному обсязі ПРАТ СК «ВУСО». Моральна шкода Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, але позивач не підтвердив шкоду заподіну його здоров'ю та не надав доказів перебування на лікуванні та доказів щодо відмови відповідачем у виплаті відшкодування. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2013 року о 16 годині 30 хвилин на автодорозі Харків-Сімферополь в місті Запоріжжі сталась ДТП з вини водія автомобіля «Opel» д/н [NUMBER] - [PERSON], який при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «SUZUKI» д/н [NUMBER] під керуванням позивача, який в свою чергу продовжив рух некерованим автомобілем та скоїв зіткнення з автомобілем «HYNDAI» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль «SUZUKI» д/н [NUMBER], власником якого є позивач, отримав механічні ушкодження. Відповідно до положень ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, як передбачено у частині другій зазначеної статті, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина відповідача [PERSON] в порушенні правил безпеки дорожнього руху встановлена постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 12 серпня 2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постанова у встановленому законом порядку не оскаржувалася та набрала законної сили (а.с.8). Згідно з вимогами ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] під час керування автомобілем порушив правила безпеки дорожнього руху і це має прямий причинний зв'язок з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу позивача. На момент скоєння дорожньо-транспртної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «ОРАНТА-СІЧ», відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що мається поліс АС/2885651 від 26.06.2013 року (а.с.25). Строк дії полісу з 26.06.2013 року по 25.06.2014 рік, ДТП сталась 01.08.2013 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 гривень. Розмір франшизи становить 1000 гривень. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПРАТ «СК «ВУСО» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що мається договір добровільного страхування наземного транспорту №939125-02-04-01 від 25 липня 2013 року (а.с.5-7). Зазначений договір укладався у відповідності із положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Строк дії договору з 25.07.2013 року по 30.07.2014 року. ДТП сталась 01.08.2013 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 137000 гривень. Розмір франшизи по повній загибелі транспортного засобу в результаті страхових подій становить 10%. Відповідно до п.33.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; проінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно зі статтею 29 Закона України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 35.1 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Разом із заявою подаються документи, які підтверджують обставини настання події та розмір завданої шкоди. Позивачем відповідну заяву до ПРАТ «СК «ВУСО» було подано 05.08.2013 року, що підтверджується копією заяви на виплату страхового відшкодування з додатками (а.с.104-109). Загальна величина матеріальної шкоди, спричинена позивачу, становить 80854 гривні 21 копійку, яка неоспорювалась сторонами та була визначена звітом ПРАТ «СК «ВУСО»№ 595183 від 18.09.2013 року про що зазначено у страховому акті №4150-02 від 18 вересня 2013 року (а.с.102). Величина матеріальної шкоди не перевищує страхової суми, визначеної договором. Вказана сума відшкодована позивачу ПРАТ «СК «ВУСО» у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №11277 від 18 вересня 2013 року (а.с.103). Разом з тим, договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що мається поліс № АС/2885651 визначено розмір франшизи в сумі 1000 грн. Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - це частина збитків, яка не відшкодовується страховиком відповідно до договору страхування. Тому розмір франшизи необхідно стягнути з відповідача [PERSON] Надані копії товарних чеків ФОП [PERSON] від 01.08.2013 року на транспортну послугу [NUMBER] на суму 400 грн. та від 12.08.2013 року на транспортну послугу [NUMBER] на суму 1350 грн. (а.с.9) неможливо прийняти як належний і допустимий доказ того, що саме позивачем [PERSON] були понесені ці витрати, в даних товарних чеках не вказано ні прізвище, ні підстава платежу. Ксерокопії товарних чеків наданих позивачем не відповідають вимогам ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 3 Наказу Державної податкової адміністрації України № 614 від 01.12.2000 року зі змінами «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та формі №ФКЧ-1 касового чека наведеного в додатку, бо в ньому не має ані кількості товару (послуги) ані найменування товару (послуги), отже не може вважатися належним фінансовим документом, підтверджуючим як проте зазначає позивач вартості за проведення транспортування пошкодженого автомобіля евакуатором, визначаються судом як не належним та недопустимим доказом у сенсі ст.ст.57-59, 64 ЦПК України. Копія товарного чеку №16/08-13 від 20.08.2013 року свідчить про понесені витрати за проведення оцінки вартості матеріальної шкоди транспортного засобу у розмірі 500 гривень на підставі договору №16/08-13 від 16.08.2013 року (а.с.11-12). Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають документально підтверджені понесені позивачем витрати за оплату вартості оцінки матеріального збитку у розмірі 500 гривень. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За змістом п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. При стягненні і визначенні суми моральної шкоди з відповідача згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 зі змінами " Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", суд повинен визначати її залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд визнає, що діями відповідача [PERSON] позивачу дійсно була спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що у зв'язку із завданням шкоди майну позивача джерелом підвищеної небезпеки позивач, звичайно, мав переживання за вагітну дружину, душевні страждання, був змушений звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду, що тягло за собою, принаймні, моральні затрати. Проте, розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем, не є адекватним завданій моральній шкоді і не може бути засобом отримання доходу. У справі відсутні достатні докази, які підтверджують визначену втрату позивачем нормальних життєвих стосунків, наявність у нього додаткових зусиль їх обсяг, тривалість, які б спрямовувались для організації свого життя, доводили негативний зовнішній прояв наслідків ушкодження автомобіля. Позивач не підтвердив шкоду, заподіяну його здоров'ю, та не надав доказів перебування на лікуванні, зокрема висновок медичного закладу, та доказів щодо відмови відповідачем у виплаті відшкодування. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 1000 гривень відповідатиме засадам розумності і справедливості. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень. Факт моральних втрат позивачем, щодо яких була б доцільною грошова компенсація в розмірі 30000 гривень є недоведеною. Судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на підставі ст..88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial