Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. В обґрунтування позову вказав, що 03.09.2015 року на автодорозі Одеса Чорноморка Овідіопольського району, [PERSON], керуючи автомобілем МАЗДА н.з. 48070 ОЕ, була скоєна дорожньо-транспортна пригода що призвело до пошкоджень автомобіля МІТСУБІШІ н.з. ВН8248ВІ. На дату скоєння транспортної пригоди Відповідач [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Шкода, заподіяна відповідачем внаслідок ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник транспортного засобу [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро Україниз відповідною заявою. 29.12.2015 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 22 729,62 гривень (а.с. 16-17). На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON]. на його користь витрати в порядку регресу в сумі 50\~000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 31 липня 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.10.2015 року було притягнено до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП [PERSON] в якій зазначено, що 03.09.2015 року на автодорозі Одеса Чорноморка Овідіопольського району, [PERSON], керуючи автомобілем МАЗДА н.з. 48070 ОЕ, була скоєна дорожньо-транспортна пригода що призвело до пошкоджень автомобіля МІТСУБІШІ н.з. ВН8248ВІ . Стягнено штраф в розмірі 340,00 гривень (а.с. 5). Відповідно до заяви від 14.03.2016року, [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 8). Відповідно довідки № 1 від 22.12.2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України [PERSON] отримав відшкодування з фонду захисту потерпілих у розмірі 22\~729,62 гривень (а.с.16). Згідно платіжного доручення № 6912рв від 30 грудня 2015 року [PERSON]М, отримав 22 729,62 гривень від МТСБУ (а.с. 17). Згідно висновку № 197/15 сума матеріального збитку складає 27275,54 гривень (а.с. 18-31). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до ст. 38.1.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до\~\~ страхувальника\~\~ або\~\~ водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України ), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України\~\~і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи , відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно до ст. 38 Закону України "Про страхування ", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~\~\~\~ Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Суд вважає за необхідним, стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~600,00 грн.

Outcome: approved