Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що 11 березня 2016 року під час проведення зборів жителів села Шандрівка Юрївського району Дніпропетровської області, в присутності сільського голови та жителів села, [PERSON] образливо висловився на адресу [PERSON], використовуючи в її сторону висловлювання такого змісту: «А ти, шавка, не гавкай», в результаті чого принизив її честь, гідність, ділову репутацію та завдав останній моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 30 000,00 грн., виходячи з перенесених душевних переживань та погіршення стану фізичного здоровя. На підставі викладеного [PERSON] просила: визнати відомості (висловлювання) відповідача такими, що не відповідають дійсності, ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію; зобовязати відповідача спростувати неправдиві відомості та вибачитись перед позивачкою; стягнути з [PERSON] кошти в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначили, що дійсно 11 березня 2016 року під час вирішення питань щодо проведення зборів жителів села Шандрівка Юрївського району Дніпропетровської області виникла конфліктна ситуація з приводу легітимності зборів, в ході якої [PERSON] на адресу всіх присутніх на зборах висловився фразою: «Ви зараз подзявкотите як шавки та розійдетесь», що носила оціночний характер поведінки учасників зібрання. Будь-яких лайливих або образливих слів на адресу саме [PERSON] останній не допускав. Такий доказ як відеозапис просили не брати до уваги, оскільки не доведені обставини його формування та відсутнє підтвердження автентичності (дійсності) відеозапису. Також вважають, що позивачка не обґрунтувала та не довела розмір спричиненої їй моральної шкоди. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що на 11 березня 2016 року за ініціативою Шандрівської сільської ради Дніпропетровської області було призначено проведення загальних зборів села, на які зявилась частина жителів села, в тому числі позивачка та відповідач. За твердженням позивачки у своєму виступі на зборах [PERSON] поширив стосовно неї недостовірну інформацію, яка принизила її честь, гідність та ділову репутацію, а саме, що вона «шавка» та «гавкає». Допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що були особисто присутні 11 березня 2016 року на зборах села Шандрівка, знаходились на невеликій відстані від позивача та відповідача та підтвердили факт висловлювання відповідача на адресу [PERSON] фразою такого змісту: «А ти, шавка, закрий свій рот і не гавкай». При цьому, не зважаючи на порівняно велику кількість осіб, які приймали участь в зібранні, в свідків не виникло сумнівів, що висловлювання адресовано саме [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що чув слово «шавка», але кому воно адресовано повідомити не зміг, оскільки під час зборів відволікався на телефонні розмови. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є батьками відповідача, надали показання про те, що останній дійсно 11 березня 2016 року на зборах мешканців села Шандрівка висловлювався фразою «Ви зараз подзявкотите як шавки та розійдетесь», однак вираз носив оціночний характер подій на зборах та не був адресований позивачці. В судовому засіданні відтворений відеозапис, з якого видно, що [PERSON] в присутності інших осіб промовляє фразу: «А ти, шавка, закрий свій рот і не гавкай», однак ракурс проведення зйомки не дозволяє встановити кому з присутніх осіб вона адресована (фізичний носій інформації лазерний диск, а.с. 125). Відповідач не заперечував, що відеозйомка проводилась на загальних зборах села Шандрівка 11 березня 2016 року. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо недопустимості речового доказу (відеозапису) через відсутність експертного підтвердження його автентичності (дійсності), з таких підстав. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Необхідно зазначити, що судом в ході розгляду справи сторонам роз'яснювався обов'язок доказування та наслідки невчинення процесуальних дій, але, не зважаючи на це, представником відповідача клопотань про необхідність перевірки відеозапису на наявність ознак монтажу, безперервності запису, одночасного запису звуку та відео (наприклад, шляхом призначення фоноскопічної експертизи, експертизи звуко- та відеозапису), не заявлено. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вони принесли присягу та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, а пояснення обєктивно підтверджуються та не суперечать іншим зібраним у справі доказам і матеріалам справи. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично, тому що вони спростовуються показаннями інших свідків, а також з огляду на наявність близьких родинних відносин з відповідачем та природне почуття людини не спричинити своєму ближньому шкоди. На підставі досліджених під час судового розгляду доказів судом встановлено факт висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] фразою: «А ти, шавка, закрий свій рот і не гавкай». За статтями 270 та 297 ЦК України право на повагу до честі та гідності віднесено до особистих немайнових прав фізичної особи, які є недоторканними. Відповідно до ст. 275 ЦК України\~фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Частина 2\~ст. 276 ЦК України\~передбачає, якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Згідно з частиною 3\~статті 277 ЦК України\~негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Тлумачний словник української мови визначає слово «шавка» в переносному значенні як презирливе висловлювання на адресу злобного крикуна. Отже, суд розцінює висловлювання відповідача такого змісту: «А ти, шавка, закрий свій рот і не гавкай», як образливе, використане з метою привселюдного приниження позивачки. Зважаючи на те, що під поняттям гідність розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з поняттям честь пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, суд доходить висновку, що образливе висловлювання відповідача на адресу позивачки перед односельчанами підриває визнання цінності особи позивача, а також негативно впливає на її соціальну оцінку в очах оточуючих. Висуваючи вимогу про захист ділової репутації, позивачка не довела виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків, в результаті яких нею набута суспільна оцінка її ділових і професійних якостей, яка зазнала впливу через висловлювання відповідача та потребує судового захисту. Щодо вимог позивача про визнання відомостей (висловлювання) відповідача такими, що не відповідають дійсності та зобовязання їх спростувати, а також щодо твердження відповідача про висловлення ним в такий спосіб оціночних суджень, суд зазначає таке. За нормами ст. 200 ЦК України та положень Закону України "Про інформацію" інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1\~Закону України "Про інформацію"\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.\~ Виходячи з наведеного, висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] фразою: «А ти, шавка, закрий свій рот і не гавкай», за змістом\~Закону України "Про інформацію"\~та\~ст. 277 ЦК України\~не можна віднести ні до фактичних тверджень, ні до оціночних суджень, тому що їх не можна перевірити на предмет відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, а також зважаючи на їх яскраво виражений негативний, образливий характер. Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, оскільки висловлювання відповідача відбулись в присутності односельців та родичів позивачки, принижують її честь та гідність, виходячи з принципів людської моралі. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Враховуючи все викладене вище, позовні вимоги щодо визнання висловлювань [PERSON] такими, що не відповідають дійсності, зобовязання відповідача спростувати неправдиві відомості та вибачитись перед позивачкою задоволенню не підлягають. Разом з тим, якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, на відповідача може бути покладено лише обовязок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, ч. 1\~ст. 280 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її особистого немайнового права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує доведеність факту образливих висловлювань відповідача, якими принижено честь та гідність позивачки, а також душевні страждання останньої, пов'язані з тим, що вона за будь-яких умов відчула душевні хвилювання у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Крім того, з наданої позивачкою виписки з історії хвороби №\~26 від 28.03.2016 року, виданої Чернявщинською амбулаторією загальної практики-сімейної медицини, випливає, що внаслідок перенесеного 11.03.2016 року стресу [PERSON] амбулаторно лікувалась через загострення хронічних хвороб (а.с. 42). Інших доказів на підтвердження істотних змін у її житті, стану здоровя, інших моральних страждань позивачем не надано. З урахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 30\~000,00 грн. надмірним та доходить висновку, що необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди за вказаних обставин є сума 1 500,00 грн. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір (а.с.\~1, 19), який відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial