Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

у вересні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визнання недійсним кредитного договору. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 06 лютого 2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 10-29/5222, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 413 987 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25% на рік строком до 05 лютого 2018 року, а позичальник зобов"язується щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат згідно умов. З метою забезпечення зобов"язань позичальника між [PERSON] та ПАТ "Укрсоцбанк" укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов"язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов"язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у строки, передбачених договором кредиту № 10-29/5222 від 06.02.2008 р. У вересні 2015 року поручителю стало відомо про існування заочного рішення про дострокове солідарне стягнення основної суми боргу у розмірі 7 372 236,97 грн., його скасування та діючого на даний час судового провадження щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитом з позичальника та поручителя. У зв"язку з неотриманням будь-яких документів щодо судового розгляду справи поручителем було здійснено ознайомлення з матеріалами справи. Після дослідження поданих банком документів поручителю стало відомо про детальні умови кредитного договору та документів, пов"язаних з його укладенням. Дослідивши кредитний договір встановлено, що останній підписано начальником Оболонського відділення Київської міської філії АКБ "Укрсоцбанк" Діордійчук А.В. на підставі довіреності від 13 квітня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій № 1291. 03.09.2018 р. до ДП "Національні інформаційні системи", як адміністратору реєстру, було подано заяву про отримання витягу з Єдиного реєстру довіреностей, отримавши який встановлено, що строк довіреності, на підставі якої Діордійчук А.В. підписала кредитний договір 06.02.2008 р. від імені банку, припинений (закінчився 31.12.2007 р.) (реєстраційний запис в реєстрі довіреностей № 20766071), в той час як кредитний договір підписано 06.02.2018 р. Позивач зазначає, що Діордійчук А.В., підписуючи спірний кредитний договір, діючи на підставі довіреності від 13 квітня 2007 р., не мала на те необхідного обсягу повноважень на підписання кредитного договору, оскільки діяла на підставі довіреності,строк дії якої станом на день підписання кредитного договору, закінчився. Враховуючи правову природу спірних правовідносин, позивач зазначає, що його права та законні інтереси у зв"язку з невідповідністю договору кредиту вимогам чинного законодавства, у даному випадку були порушені шляхом подання позовної заяви банком про стягнення коштів за спірним кредитним договором в солідарному порядку. Оскільки кредитний договір, який прямо впливає на зобов"язання поручителя, підписано особою на підставі довіреності, строк дії якої станом на дату підписання договору закінчився, позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 10-29/5222, укладений 06.02.2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року дана справа передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. (а.с. 15) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 22) 19 лютого 2019 року відповідач ПАТ "Укрсоцбанк" надіслав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 36) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не є стороною кредитного договору № 10-29/5222 від 06.02.2008 р., який був укладений між АТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] На думку відповідача, позивач пропустила строк для оскарження договору кредиту, оскільки [PERSON] підписував з АТ "Укрсоцбанк" також додаткові договори до вказаного кредитного договору, зокрема додаткову угоду № 1 від 19 березня 2008 року, додаткову угоду від 11 червня 2009 року, додаткову угоду № 2 від 12.12.2012 р., договір про внесення змін № 3 від 03.04.2014 р., договір про внесення змін № 4 від 04.04.2014 р. та додаток № 1 від 04.04.2014 р. до договору про внесення змін. При цьому, [PERSON] підписувала заяви про те, що вона надавала згоду своєму чоловіку [PERSON] на укладення кредитного договору та додаткових угод до нього. Крім того, [PERSON] та [PERSON] зверталися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до АТ "Укрсоцбанк" про визнання правочинів частково недійсними. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено. 04 березня 2019 року представник позивача надіслала до суду відповідь на відзив. (а.с. 88) Просить задовольнити позов з вищевказаних підстав. Зазначає, що позивач не пропустила строк позовної давності, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не з моменту надання згоди іншого подружжя. Оскаржуваний кредитний договір не містить підпису позивача про ознайомлення з його змістом, оскільки останній до підпису позивача не надавався. 08 квітня 2019 року ПАТ "Укрсоцбанк" надіслав заяву про застосування строку позовної давності. Зазначає, що у п. 1.2 договору поруки позивач [PERSON] підтвердила, що у повній мірі ознайомлена з умовами кредитного договору № 10-29/5222, жодних заперечень та непорозумінь його положень не має. В судовому засіданні представник позиваа підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не вихзнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 06.02.2008 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 413 987 доларів США на строк до 05.02.2018 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25% річних. (а.с. 40) З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06.02.2008 між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов"язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов"язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у строки, передбачених договором кредиту № 10-29/5222 від 06.02.2008 р. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] підписував з ПАТ "Укрсоцбанк" додаткові угоди до кредитного договору № 10-29/5222 від 06.02.2008 р., а саме: - додаткова угода № 1 від 19 березня 2008 року до кредитного договору № 10-29/5222 від 06.02.2008 р., (а.с. 47) - додаткова угода від 11 червня 2009 року до кредитного договору № 10-29/5222 від 06.02.2008 р., (а.с. 49) - додаткова угода № 2 від 12.12.2012 року до кредитного договору № 10-29/5222 від 06.02.2008 р., (а.с. 50) - договір про внесення змін № 3 від 03.04.2014 р. до договору кредиту № 10-29/5222 від 06.02.2008 р., (а.с. 53) - договір про внесення змін № 4 від 04.04.2014 р. до договору кредиту № 10-29/5222 від 06.02.2008 р.,(а.с. 65) - додаток № 1 від 04.04.2014 р. до договору про внесення змін до договору кредиту № 10-29/5222 від 06.02.2008 р. (а.с. 67) [PERSON] підписувала заяви про те, що вона надавала згоду своєму чоловіку [PERSON] на укладення кредитного договору та додаткових угод до нього. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року, в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання недійсними окремих положень правочинів - відмовлено. (а.с. 69) В силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що начальник Оболонського відділення Київської міської філії АКБ "Укрсоцбанк" Діордійчук А.В., підписуючи спірний кредитний договір, діючи на підставі довіреності від 13 квітня 2007 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1291, не мала на те необхідного обсягу повноважень на підписання кредитного договору, оскільки діяла на підставі довіреності, строк дії якої станом на день підписання кредитного договору, закінчився. Банк є юридичною особою, а юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов"язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими дкументами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи (ст. 246 ЦК України). За приписами ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. З тексту оспорюваного кредитного договору вбачається. що останній підписано начальником Оболонського відділення Київської міської філії АКБ "Укрсоцбанк" Діордійчук А.В. на підставі довіреності від 13 квітня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій № 1291. Згідно витягу № 38568778 від 15.02.2019 р. з Єдиного реєстру довіреностей, наданого ДП "Національні інформаційні системи", строк довіреності, на підставі якої Діордійчук А.В. підписала кредитний договір 06.02.2008 р. від імені банку, припинений (закінчився) 31.12.2007 р. (реєстраційний запис в реєстрі довіреностей № 20766071). (а.с. 87) Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Отже, стаття 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що начальник Оболонського відділення Київської міської філії АКБ "Укрсоцбанк" Діордійчук А.В., підписуючи спірний кредитний договір, діючи на підставі довіреності від 13 квітня 2007 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1291, не мала на те необхідного обсягу повноважень на підписання кредитного договору, оскільки діяла на підставі довіреності, строк дії якої станом на день підписання кредитного договору, закінчився. Поряд з цим, відповідач ПАТ "Укрсоцбанк", заперечуючи проти таких обґрунтувань позивача у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не надав належних доказів на їх спростування. Таким чином, кредитний договір № 10-29/5222 від 06.02.2008 р. підлягає визнанню недійсним. Разом з тим, заперечуючи проти позовної заяви [PERSON], представник відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" подав заяву про застосування строку позовної давності. Згідно з положенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( частина четверта ст. 267 ЦК України). Згідно п. 1.2 договору поруки, укладеного06.02.2008 р. між [PERSON]. [PERSON] та АКБ "Укрсоцбанк", позивач [PERSON] підтвердила, що у повній мірі ознайомлена з умовами кредитного договору № 10-29/5222, жодних заперечень та непорозумінь його положень не має. Таким чином в момент вчинення спірного правочину [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитного договору, а тому саме з 06.02.2008 р. дізналась про порушення свого права та особу, яка його порушила. Враховуючи ту обставину, що з позовом про визнання кредитного договору недійсним [PERSON] звернулася лише у вересні 2018 року, тобто після спливу позовної давності, поважних причин пропущення позовної давності судом встановлено не було, є підстави для застосування судом позовної давності за заявою сторони, зробленої до винесення рішення. За таких підстав, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed