Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 24.05.2013 р. між АТ "Златобанк" та ТОВ "МіГ" було укладено Договір про надання овердрафту № 148/15/13-OVER, відповідно до якого в порядку та на умовах, встановлених цим Кредитним договором та чинним законодавством України, кредитодавець надає позичальнику кредит, який становить максимально припустиму суму в розмірі 440 000,00 грн. на строк до 23 травня 2014 р., зі сплатою процентів за користування Овердрафтом у вигляді фіксованої процентної ставки в розмірі 21 % річних. Для забезпечення умов Кредитного договору АТ "Златобанк" та ТОВ "МКП Прозерпіна" уклали 24.05.2013 р. Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2105. Відповідно до п. 3.1 договору - предметом застави є рухоме майно, а саме автомобіль реєстровий номер [NUMBER], марка - LEXUS, модель - LX 470, тип - універсал легковий, колір - чорний, номер шасі - [NUMBER], 2007 року випуску. Також згідно п. 3.1.2 даного договору предметом застави є рухоме майно, а саме автомобіль реєстраційний номер [NUMBER], марка - SUZUKI, модель - GRAND VITARA, тип - легковий універсал, колір - чорний, номер шасі - [NUMBER], 2005 року випуску. Для забезпечення виконання кредитного договору АТ "Златобанк" та [PERSON] 24.05.2013 р. уклали договір поруки № 148/15/13- OVER/Р-1. Відповідно до п. 1.2 якого Поручитель та Боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і Боржник, в тому ж порядку та строки, що і Боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від Боржника та Поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Для забезпечення виконання кредитного договору АТ "Златобанк" та [PERSON] 24.05.2013 р. уклали договір поруки № 148/15/13- OVER/Р-2. Відповідно до п. 1.2 якого Поручитель та Боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і Боржник, в тому ж порядку та строки, що і Боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від Боржника та Поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Позичальник порушив умови кредитного договору - не погасив суму кредиту, не сплачує проценти за користування кредитом. У зв'язку із чим Банк звернувся до відповідачів із вимогами від 23.01.2014 р., однак на даний час відповідачі не усунули порушення умов кредитного договору. Так, станом на 19.03.2014 р. заборгованість ТОВ "МіГ" за кредитним договором становить 484550,32 грн. та складається з: - заборгованості за основним боргом (кредитом) - 439 936,72 грн.; - заборгованості за процентами - 31534,45 грн.; - пені - 10497,33 грн.; - 3% від простроченої суми основного боргу - 2541,82 грн. На підставі наведеного просить суд стягнути солідарно з ТОВ "МіГ", [PERSON] та [PERSON] на свою користь вказану вище заборгованість та для погашення заборгованості ТОВ "МіГ" за договором про надання овердрафту № 148/15/13- OVER від 24.05.2013 р. звернути стягнення на предмет застави за Договором застави від 24.05.2013 р., який належить ТОВ "МКП Прозерпіна", судові витрати просить поклати на відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлялися належним чином. причина неявки суду не відома. Зі згади представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 24.05.2013 р. між АТ "Златобанк" та ТОВ "МіГ" було укладено Договір про надання овердрафту № 148/15/13-OVER, відповідно до якого в порядку та на умовах, встановлених цим Кредитним договором та чинним законодавством України, кредитодавець надає позичальнику кредит, який становить максимально припустиму суму в розмірі 440 000,00 грн. на строк до 23 травня 2014 р., зі сплатою процентів за користування Овердрафтом у вигляді фіксованої процентної ставки в розмірі 21 % річних. Для забезпечення умов Кредитного договору АТ "Златобанк" та ТОВ "МКП Прозерпіна" уклали 24.05.2013 р. Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2105. Відповідно до п. 3.1 договору - предметом застави є рухоме майно, а саме автомобіль реєстровий номер [NUMBER], марка - LEXUS, модель - LX 470, тип - універсал легковий, колір - чорний, номер шасі - [NUMBER], 2007 року випуску. Також згідно п. 3.1.2 даного договору предметом застави є рухоме майно, а саме автомобіль реєстраційний номер [NUMBER], марка - SUZUKI, модель - GRAND VITARA, тип - легковий універсал, колір - чорний, номер шасі - [NUMBER], 2005 року випуску. Для забезпечення виконання кредитного договору АТ "Златобанк" та [PERSON] 24.05.2013 р. уклали договір поруки № 148/15/13- OVER/Р-1. Відповідно до п. 1.2 якого Поручитель та Боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і Боржник, в тому ж порядку та строки, що і Боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від Боржника та Поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Для забезпечення виконання кредитного договору АТ "Златобанк" та [PERSON] 24.05.2013 р. уклали договір поруки № 148/15/13- OVER/Р-2. Відповідно до п. 1.2 якого Поручитель та Боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і Боржник, в тому ж порядку та строки, що і Боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від Боржника та Поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Позичальник порушив умови кредитного договору - не погасив суму кредиту, не сплачує проценти за користування кредитом. У зв'язку із чим Банк звернувся до відповідачів із вимогами від 23.01.2014 р., однак на даний час відповідачі не усунули порушення умов кредитного договору. Станом на 19.03.2014 р. заборгованість ТОВ "МіГ" за кредитним договором становить 484550,32 грн. та складається з: - заборгованості за основним боргом (кредитом) - 439 936,72 грн.; - заборгованості за процентами - 31534,45 грн.; - пені - 10497,33 грн.; - 3% від простроченої суми основного боргу - 2541,82 грн. Згідно з ч.2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. Відповідно до ст.ст. 525-527 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належать застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору. Стаття 24 даного закону передбачає, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та завдатком. На підставі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання обов'язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. На підставі ст.ст. 20, 22 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, якщо воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 3 ст.577 ЦК України передбачено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У відповідності до вимог ст. 4 вищевказаного Закону, забезпечуваним є обтяження, яким встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника перед обтяжувачем. Згідно зі ст. 5 даного Закону, предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно з законодавством може бути звернене стягнення. Згідно ст. 19 Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до п 9. Постанови Пленуму №5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Виходячи із зазначено, проаналізувавши зазначені норми права суд приходить до висновку, що вимогу позивача про звернення стягнення на предмет застави слід залишити без задоволення, так як вбачається подвійне стягнення заборгованості за одним і тим самим зобовязанним. До того ж відповідно до п 9. Постанови Пленуму №5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості та стягнути солідарно з ТОВ "МіГ", [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання овердрафту № 148/15/13-OVER від 24.05.2013 р. в сумі 484550,32 грн. і складається з: - заборгованості за основним боргом (кредитом) - 439976,72 грн.; - заборгованість за процентами - 31534,45 грн.; - пені - 10497,33 грн.; - 3% від простроченої суми основного боргу - 2541,82 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі - 3654,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial