Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходилась вищезазначена цивільна справа за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача - [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № DNН4КР31100391 від 01.06.2006 року в розмірі 75114,27 грн., а також судові витрати пов'язані зі сплати судового збору. Крім того позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова суму боргу за кредитним договором в розмірі 200,00 гривень. Рішенням суду від 30.05.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволені частково та з [PERSON] користь ПАТ КБ "Приват Банк" стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 36537 грн. 38коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 367,37грн. Крім того солідарно з відповідачів стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 200,00 грн. Згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12.12.2013 року вищевказане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2014 року, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.05.2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12.12.2013 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 10.07.2014 року вищевказана справа надійшла до Комінтернівського районного суду м. Харкова та відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями справу призначено суді Чайка І.В. Так, в обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 01.06.2006 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № DNН4КР31100391, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5851,30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних з кінцевим терміном повернення 02.06.2008 року. [PERSON] зобов'язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов кредитного договору № DNН4КР31100391 від 01.06.2006 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 29.01.2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 75314,27 грн. В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова" укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNН4КР31100391 від 01.06.2006 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 5851,30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 02.06.2008 року, на підставі заяви позичальника від 01.06.2006 року № DNН4КР31100391. З метою забезпечення виконання зобов"язань за вищевказаним договором, 22.03.2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі міста Харкова" уклали договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ "Верус" поручився за виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором. Станом на 29.01.2013 року [PERSON] має заборгованість перед Банком в розмірі 75314,27 грн. , яка складається з наступного: - 5851,30 грн. - заборгованість за кредитом; - 25034,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 40365,61 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3562,58 грн. - штраф (процентна частина). Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Як зазначає в своїй позовній заяві позивач , 01.06.2006 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") ("Стандарт"), де п. 5.5 визначено, що строк позовної давності складає п"ять років. Однак з наданих суду доказів , вбачається , що сторонами підписано тільки заява позичальника, яка надана позивачем в якості письмових доказів, де строк позовної давності у п'ять років не зазначений. ( а.с.6) Відповідно до вимог ст.259 ЦК України позовна давніть, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. На а.с.7-10 Банком представлено екземпляр умов надання споживчого кредиту "Розстрочка "Стандарт". Однак, це загальний зразок цих умов. Вказані умови не підписані відповідачем. Умови і правила банківських послуг стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися Банком, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання та підпис обох сторін, також відсутні індефікуючи ознаки на предмет їх невід»ємності від заяви. У заяві позичальника не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що підписуючи заяву , позичальник знав та розумів вказані умови , у тому числі посилання щодо погодження сторонами терміну позовної давності тривалістю п»ять років. Відповідно до вимог ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст.. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Відповідачкою [PERSON] подана заява про застосування строку позовної давності. ( а.с.24-26) Враховуючи, що договір про надання кредитних коштів був укладений між сторонами 01.06.2006 року, а термін повернення кредитних коштів визначено 02.06.2008 року, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволені позову, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом тільки 20.03.2013 року, тобто поза межами строку позовної давності звернення до суду . Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через пропуск строку позовної давності. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed