Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся з позовом про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на квартиру до [PERSON] акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", третя особа: Адміністрація Індустріального району Харківської міської ради. В подальшому уточнивши позов зазначив, що 10 квітня 2002 року між ним, як працівником заводу "ХТЗ" та ВАТ "ХТЗ" укладено договір № 192 найму житлової площі - трикімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно умов вказаного договору у разі сплати впродовж 12 років, шляхом утримання з заробітної плати або внесення у касу заводу 11981,00 грн, відповідач повинен був передати дану квартиру йому у власність, також передбачалась можливість дострокового погашення вартості квартири. Договором передбачено, що передача квартири у власність оформлюється договором купівлі-продажу. 06 лютого 2002 р. відповідач надав довідку Начальнику управління по справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС про виділення йому та членам моїй його сім'ї квартири із зазначенням реквізитів для сплати грошових коштів. 05 липня 2004 р. між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу спірної квартири в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. За договором купівлі-продажу вартість квартири склала 47925,00 грн. з яких він як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії зобов'язався до 01.10.2004 р. сплатити частку вартості на суму 11981,00 грн. Оскільки він є громадянином, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 3 групи, то звернувся до Управління по справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС для допомоги у виплаті вартості квартири. Управління надало таку згоду. 15 липня 2004 р. відповідачем надано листа до Головного управління праці та соціального захист населення Харківської області Державної адміністрації в якому він не заперечував проти переводу боргу робітника за договором купівлі-продажу від 15.07.2004 року в сумі 11981.00 грн. 07 жовтня 2004 р. відповідач надав довідку про дострокову сплату 28.09.2004 р за договором найму житлової площі № 192 від 10.04.2002 р. в сумі 11981.00 грн. Кошти були перераховані через розрахунковий рахунок Мегабанку головним управлінням праці та соціального захисту населення. В зв'язку з наведеним вважає, що виконав зобов'язання за договором в повному обсязі. 24 лютого 2017 р. звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію однак отримав відмову. Таким чином вважав, що відповідач не виконав своїх зобов'язань не оформивши право власності. На підставі викладеного просив визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15 липня 2004 року між [PERSON] та ВАТ «ХТЗ ім. С.Орджонікідзе» укладеним та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач та його представник у суді позов підтримали, просили його задовольнити посилаючись на те, що відповідач отримавши оплату за квартиру у строк зазначений у договорі купівлі-продажу не виконав своїх обов'язків, передбачених за договором, по реєстрації права власності і в 2005 році передав будинок до комунальної власності. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" не заперечував проти задоволення позову в частині визнання права власності на квартиру, оскільки квартира надавалась позивачеві та підприємство отримало за неї кошти, однак вважає, що позивач сам повинен був зареєструвати договір купівлі-продажу. Заперечував проти задоволення вимог про визнання договору укладеним оскільки це протирічить вимогам ст. 220 ЦК України. Також зазначив, що будинок в якому знаходиться спірна квартира на цей час передано до комунальної власності. Представник третьої особи Харківської міської ради проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що договір є укладеним з моменту його державної реєстрації, отже, до моменту державної реєстрації договір купівлі-продажу квартири юридично не є укладеним і суд не може визнати його дійсним. Крім того в квартирі самочинно здійснено перепланування, а передумовою для виникнення права власності на новостворене майно є прийняття такого новоствореного майна в експлуатацію. Оскільки позивач не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів (інспекції державного архітектурно-будівельного контролю) його право не є порушеним. Треті особи [PERSON], [PERSON] позов підтримали. Вислухавши сторони, перевіривши обставини справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Відповідачами заперечень на позов не надано. Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено що 10 квітня 2002 року між [PERSON] працівником заводу та Відкритим акціонерним товариством "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" в особі заступника директора [PERSON], що діяв на підставі Статуту ВАТ «ХТЗ» та довіреності № 85/496 від 02.01.2002 року укладено договір найму житлової площі № 192. Предметом вказаного договору зазначено про порядок передачі підприємством в житловому будинку по вул. Зубарєва, 32 житлової прощі наймачеві, який проведе розрахунок за квартиру впродовж 12 років. Підприємство зобов'язалось по завершенню будівництва та вводу до експлуатації будинку надати у користування наймачеві трикімнатну квартиру 86 загальною площею 63,9 кв.м. строком на 12 років з моменту укладання договору. За закінченням зазначеного строку, а також при виконанні наймачем зобов'язань прийнятих вказаним договором, передати останньому квартиру у власність. Провести розрахунок з підприємством за прийняту у користування житлову площу шляхом утримання з заробітної плати або внесення до каси суми у розмірі 11981,00 грн. в тому числі у місячний строк з часу укладання договору 600,00 грн., а іншу частину долі 11381,00 грн. рівномірно погасити впродовж 12 років. (а.с. 9-10) 15 липня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» в особі заступника директора [PERSON], що діяв на підставі довіреності № 85/533 від 02.01.2003 року з одного боку та [PERSON] з іншого укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у простій письмовій формі. Загальна вартість квартири склала 47925,00 грн. з яких [PERSON], як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії сплачує 11981,00 грн. Покупець зобов'язався сплатити 11981,00 грн. до 01 жовтня 2004 року. Продавець зобов'язався протягом місяця з дня отримання вказаних коштів оформити право власності на квартиру на сім'ю [PERSON] в складі трьох осіб. (а.с. 8) Згідно до довідки № 22 від 07.10.2004 року виданої Відкритим акціонерним товариством «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» [PERSON] згідно до договору найму житлової площі № 192 від 10.04.2004 р. станом на 28.09.2004 р. провів достроковий розрахунок з підприємством за квартиру [ADDRESS] у сумі 11981,00 грн. (а.с. 14) Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 01.03.2017 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності квартиру [ADDRESS]. Причиною відмови зазначено подання документів які не відповідають вимогам, або не надають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме нотаріально не посвідченого договору купівлі-продажу (у простій письмовій формі) та технічного паспорту з відміткою про самочинне будівництво. (а.с. 18) Рішенням Харківської міської ради від 28.09.2005 року № 164/05 "Про комунальну власність" затверджено перелік майна, яке прийнято до комунальної власності міста станом на 28.09.2005 р. (додаток 2). Згідно п. 65 додатку 2 за Рішенням ХХХVІІ сесії Харківської міської ради ІV скликання від 06.07.2005 року № 116/05 "Про комунальну власність м. Харкова" у комунальну власність прийнято житловий будинок 32 по вул. Зубарєва. (а.с. 36-37) Відповідно до ст. 657 ЦК України (в редакції від 01.01.2004 р.) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В той же час відповідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Договір купівлі-продажу квартири вчинено у простій письмовій формі без обов'язкового нотаріального посвідчення, що не породжує для [PERSON] права власності на нерухоме майно, в зв'язку з чим договір відчуження нерухомого майна укладений у простій письмовій формі не може бути визнано укладеним. Посилання позивача на невиконання заводом умов договору купівлі-продажу щодо державної реєстрації права власності на квартиру не відповідає матеріалам справи оскільки сам позивач не надавав право діяти від його імені і в його інтересах як власника. Реєстрація права власності [PERSON] на спірну квартиру не проводилась і відмова у Державній реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не оскаржувалась. Як встановлено судовим розглядом позивач звернувся з позовом про визнання права власності до Відкритого акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» в той час як спірна квартира знаходиться у комунальній власності Харківської міської ради. Отже позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого цивільного права передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок держави, оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Outcome: dismissed