Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

19 серпня 2014 р. позивач ТОВ "Приват Лізинг" звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.11.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва було постановлено рішення у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг", треті особи: [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальніст. "Приват Комплект", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріа - Лізінг" про стягнення коштів, відповідно до якого з ТОВ "Приват Лізинг" на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти в розмірі 420 162,00 грн. та на користь [PERSON] також стягнуто грошові кошти в розмірі 420 162,00 грн. На підставі зазначеного рішення суду 21.05.2012 р. Голосіївським районним судом м. Києва видано два виконавчих листа для кожного із стягувачів. Вищезазначені виконавчі листи представником стягувачів були направлені на адресу ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві для примусового виконання. 25.05.2012 р. старшим державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Качурою Л. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №32703790 про стягнення на користь [PERSON] 420 162,00 грн. та ВП №32703458 про стягнення на користь [PERSON] також 420 162,00 грн. З метою виконання рішення суду, 10 жовтня 2012 року боржником самостійно було перераховано 420 162,00 грн. для передачі [PERSON] та 420 162,00 грн. для передачі [PERSON] у депозит приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про що було повідомлено ДВС. Незважаючи на перерахування коштів у депозит нотаріуса, на підставі платіжної вимоги ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві №Е0320Х4167 від 20.03.2014 було стягнуто 924 356,40 грн. в примусовому порядку з рахунку боржника на рахунок ВДВС для подальшого перерахуванню стягувачам. Таким чином позивач вважає, що відбулося подвійне виконання рішення суду та просить стягнути з відповідачів на його користь безпідставно отримані 840 324 грн., шляхом повернення їх з депозиту Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач Приватний нотаріус [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.11.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва було постановлено рішення у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг", треті особи: [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Комплект", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріа - Лізінг" про стягнення коштів, відповідно до якого з ТОВ "Приват Лізинг" на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти в розмірі 420 162,00 грн. та на користь [PERSON] також стягнуто грошові кошти в розмірі 420 162,00 грн. На підставі зазначеного рішення суду 21.05.2012 р. Голосіївським районним судом м. Києва видано два виконавчих листа для кожного із стягувачів. 25.05.2012 р. старшим державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Качурою Л. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №32703790 про стягнення на користь [PERSON] 420 162,00 грн. та ВП №32703458 про стягнення на користь [PERSON] також 420 162,00 грн. З метою виконання рішення суду, 10 жовтня 2012 року боржником самостійно було перераховано 420 162,00 грн. для передачі [PERSON] та 420 162,00 грн. для передачі [PERSON] у депозит приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про що було повідомлено ДВС. Факт зарахування вищезазначених сум підтверджується квитанціями від 10 жовтня 2012 р. Незважаючи на перерахування коштів у депозит нотаріуса, на підставі платіжної вимоги ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві №Е0320Х4167 від 20.03.2014 було стягнуто 924 356,40 грн. в примусовому порядку з рахунку боржника на рахунок ВДВС для подальшого перерахуванню стягувачам. З моменту перерахування боржником вказаних сум у депозит нотаріуса, перераховані кошти цілком належать стягувачам. Листами від 19 жовтня 2012 року ТОВ "Приват Лізинг" повідомив ДВС про добровільне виконання рішення суду в повному обсязі, надавши всі необхідні підтверджуючи факт виконання документи. В свою чергу, на підставі платіжної вимоги ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві №Е0320Х4167 від 20.03.2014 було стягнуто 924 356,40 грн. в примусовому порядку з рахунку боржника на рахунок ВДВС для подальшого перерахуванню стягувачам. Отже відбулося подвійне виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2011 р. Подвійне виконання судового рішення полягає наступному: 1. 10 жовтня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Лізинг" добровільно перерахувало грошові кошти у депозит нотаріуса; 2. на підставі платіжної вимоги №Е0320Х4167 від 20.03.2014 відбулося примусове стягнення. Оскільки рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2011 р. фактично виконане шляхом примусового списання коштів шляхом виставлення державним виконавцем платіжної вимоги №Е0320Х4167 від 20.03.2014, то перераховані боржником кошти у депозит нотаріуса в сумі 420 162,00 грн. для передачі [PERSON] та 420 162,00 грн. для передачі [PERSON], є безпідставними. Крім того, грошові кошти,перераховані боржником у депозит нотаріуса в сумі 420 162,00 грн. для передачі [PERSON] та 420 162,00 грн. для передачі [PERSON] є власністю стягувачів. Положеннями статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Виходячи з вимог чинного цивільного законодавства, зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: набуття або збереження майна (особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); має місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. До відсутності правової підстави відноситься також і ситуація, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Положеннями статті 86 Закону України «Про нотаріат» визначено, що повернення прийнятих у депозит грошових сум і цінних паперів особі, яка внесла їх у депозит (дебітору), допускається лише за письмовою згодою на це особи, на користь якої був зроблений внесок (кредитора), або за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Враховуючи викладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 840 324,00 грн., набуті [PERSON] та [PERSON] без достатньої правової підстави, мають бути повернуті позивачу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved