Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, просить визнати незаконним рішення Переяслав-Хмельницької міської ради № 156-41-V від 17.06.2010 року в частині пункту 1 „Затвердити матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на землях житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, розташовану в межах [ADDRESS] та передати у приватну власність"; просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 397854, виданий [PERSON] та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 20 серпня 2010 року, та зобов'язати Переяслав-Хмельницький відділ земельних ресурсів скасувати його державну реєстрацію шляхом внесення змін до книги записів реєстрації державних актів; просить зобов'язати [PERSON] демонтувати незаконно встановлений металевий паркан і відновити старий дерев'яний по раніше існуючій межі, стягнути з нього 960 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок знищення та пошкодження рослин; також просить визнати незаконними дії [PERSON] з будівництва гаража з відхиленням від проектної документації та зобов'язати її перебудувати самочинно зведений з порушенням проектної документації гараж, щоб він не створював перешкод у користуванні належною позивачу на праві власності частиною будинку [ADDRESS]. Посилається на те, що з 1988 року проживає із сім'єю у квартирі № 5 в будинку [ADDRESS]. В період із 8 по 16 липня 2012 року, коли позивач була у від'їзді, її сусід [PERSON] самовільно, без погодження з сусідами, ЖЕКом та відділом містобудування та архітектури міста, демонтував старий дерев'яний паркан, пересунув межу в бік її квартири і поставив суцільний паркан з металопрофілю, пошкодив бетонну відмостку фундаменту її будинку, знищив рослини, що росли під дерев'яним парканом, обрізав гілки яблуні та майже знищив кущ калини. Позивач неодноразово зверталася з цього приводу із заявами до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування. [PERSON] зазначав, що паркан був встановлений у відповідності до отриманого співвласниками будинку [ADDRESS] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 397854, що виданий на підставі рішення сесії Переяслав-Хмельницької міської ради № 165-41 від 17 червня 2010 року. Вважає даний акт та рішення, на підставі якого він виданий, незаконними. Вважає, що на плані меж земельної ділянки, що міститься у Державному акті, межа земельної ділянки відповідачів перенесена у її бік на 40 см в порівнянні з планом земельної ділянки будинкоковолодіння [ADDRESS], що був зареєстрований в 1976 році за [PERSON]. Межа земельної ділянки відповідачів протирічить і даним технічного паспорту, зареєстрованого в БТІ в 1988 році. Вважає, що працівники ТОВ „Гео-Сервіс Україна" з порушеннями склали акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі. В акті відсутні підписи відповідних посадових осіб, землекористувачів суміжної земельної ділянки та печатка ТОВ „Гео-Сервіс Україна". Крім того, відповідач [PERSON] з порушення містобудівних, пожежних та санітарних норм, з відхиленням від погодженої проектної документації, побудувала гараж на фактичній межі земельних ділянок будиноковолодінь [ADDRESS] та [ADDRESS], чим створила позивачу перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності частиною будинку. На її неодноразові звернення з проханням створити депутатську комісію з метою вирішення питання незаконного будівництва та порушення межі міська рада не відреагувала. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Переяслав-Хмельницької міської ради Медведенко Н.І. позов не визнала, заперечує проти його задоволення. Посилається на те, що [PERSON] звернулася до суду з приводу державного акту та встановленого паркану безпідставно, оскільки будинок, в якому вона проживає, та земельна ділянка, на якій він розташований, перебувають на балансі Переяслав-Хмельницького КП ВУЖКГ, який не виявляє будь-яких претензій ні до меж між земельними ділянками, ні до встановленого [PERSON] паркану. Спірний гараж, побудований [PERSON] на місці старого відповідно до наданого дозволу, тому підстави перебудовувати його відсутні. Відповідач [PERSON] позов не визнала,заперечує проти його задоволення. Посилається на те, що гараж будує на підставі наданого міською радою дозволу. Деякі відхилення в будівництві є (розмір гаражу не 6х4 м, а 7х4), однак це не створює ніяких перешкод позивачу у користуванні її квартирою. Паркан, поставлений [PERSON] на місці старого без будь-яких відхилень, приватизація земельної ділянки відбувалася відповідно до вимог чинного законодавства без порушень, Переяслав-Хмельницька ЖЕК ніяких претензій з приводу меж не пред'являла. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечує проти його задоволення. Посилається на те, що новий паркан було ним встановлено на місці старого дерев'яного. Крім того, частина старого паркану залишилася на місці. Ніяких насаджень позивача він не нищив. Державний акт на земельну ділянку виданий на підставі виготовленої технічної документації без порушень Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечує проти його задоволення, посилаючись на те, що ніяких порушень при виготовленні державного акту на земельну ділянку не було, паркан поставлений його братом [PERSON] на місці старого без відхилень. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечує проти його задоволення. Представник відповідача ТОВ „Гео-Сервіс Україна" позов не визнав, заперечує проти задоволення. Посилається на те, що при виготовлені технічної документації на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачів по [ADDRESS], були дотриманні вимоги чинного законодавства, здійснювався виїзд на місце, проводилися необхідні обміри тощо. Щодо меж земельної ділянки, то їх погодили по фактичному використанні по існуючим межам (паркан), будь-яких застережень з боку суміжних землевласників (будинку [ADDRESS] ) чи землекористувачів (ЖЕК) не було. Представник третьої особи Переяслав-Хмельницької ЖЕК та Переяслав-Хмельницького КП „ВУЖКГ", на баланс якого ЖЕК було передано, зокрема, будинок, де проживає позивач, вважає, що позов може бути задоволений частково лише щодо зобов'язання [PERSON] перебудувати самочинно зведений з порушенням проектної документації гараж, щоб він не створював перешкод у користуванні належною позивачу на праві власності частиною будинку. Щодо державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачів, меж між даною земельною ділянкою та земельною ділянкою по [ADDRESS], яка перебуває в користуванні Переяслав-Хмельницького КП „ВУЖКГ", то будь-яких претензій у Переяслав-Хмельницького КП „ВУЖКГ" до відповідачів немає і Переяслав-Хмельницьке КП „ВУЖКГ" не зверталося до суду з цього приводу. Встановлений [PERSON] паркан на місці старого дерев'яного вважає поліпшенням, хоча і згоди на це Переяслав-Хмельницька ЖЕК не надавала, тому зобов'язувати зносити його є нераціональним. Судом встановлено наступне. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є власником квартири № 5 в будинку [ADDRESS]. Будинок є багатоквартирним та знаходився на балансі Переяслав-Хмельницької ЖЕК, в ході розгляду справи балансоутримувачем будинку стало КП „Виробниче управління житлово-комунального господарства" . Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 397854, виданого 26 серпня 2010 року на ім"я [PERSON], та додатку до нього земельна ділянка, площею 0,1000 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS], належить на праві спільної власності відповідачам по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як зазначено у вищезазначеному Державному акті, він був виданий на підставі рішення сесії 5-го скликання Переяслав-Хмельницьої міської ради № 156-41 від 17 червня 2010 року. Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради № 156-4-V від 17 червня 2010 року було затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на землях житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS]. Відповідно до акту встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, було проведено встановлення та погоджено на місцевості межі земельної ділянки по [ADDRESS]. Претензій при встановленні зовнішньої межі землевласниками, представниками суміжних власників та відповідними службами не заявлено. Межі погоджено і не викликають спірних питань. Даний акт підписаний землевласниками(землекористувачами) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суміжними землевласниками (землекористувачами) [PERSON], [PERSON], начальником відділу земельних ресурсів [PERSON], архітектором міста [PERSON] та представником ТОВ „Гео-Серіс Україна" Кравцем С.А. У відповіді на заяву позивача [PERSON] начальник ЖЕК Долгоносов М.К. повідомив, що згоду [PERSON] на демонтаж паркану, який був встановлений житлово-експлуатаційною конторою з метою розмежування прибудинкових територій будинків [ADDRESS] та [ADDRESS], не надавався. При приватизації земельної ділянки мешканцями будинку [ADDRESS] межа не узгоджувалася. Як вже зазначалося, в судовому засіданні представник Переяслав-Хмельницької ЖЕК зазначив, що будь-яких претензій стосовно межі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] контора не має. Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи, виконаної інженером-землевпорядником ТОВ „Регіонземсервіс" [PERSON], конфігурація, площа та проміри між поворотними точками зовнішньої межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS], що посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 397584, не в повній мірі відповідають зовнішнім межам тієї ж ділянки по [ADDRESS], що передбачені опорним планом забудови міста Переяслав-Хмельницького за 1983 рік. Розбіжності по зовнішнім межам земельної ділянки по [ADDRESS], згідно державного акта серія ЯК № 397584 від 19.08.2010 року, та зовнішнім межам даної ділянки згідно опорного плану забудови міста Переяслав-Хмельницький за 1983 рік, в напрямку суміжних землекористувачів (землевласників) за адресами : [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], мають незначний характер, обумовлений порядком землекористування, що складався історично на протязі часу. [ADDRESS] відноситься до земель житлово-громадської забудови, і знаходиться в ареалі історичної забудови міста Переяслав-Хмельницький, де історично сформувалися землекористування (землеволодіння) площею понад 1000 кв.м. (0,10 га). У відповідності до Земельного законодавства України, при приватизації громадянами земельних ділянок для будівництва житлового будинку в містах України, норма для безоплатної передачі в приватну власність становить 1000 кв.м. (0,10 га), що відповідає державному акту на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS]. Суд не бере до уваги позицію позивача та її представника стосовно нікчемності даного висновку через відсутність у ньому зазначення стажу експертної роботи [PERSON], вважаючи це незначним порушенням та таким, що не впливає на порядок проведення експертизи та зроблені ним висновки. Свою позицію щодо правомочності проведення [PERSON] даної експертизи суд виклав в ухвалі про відмову в задоволенні клопотання про відвід експерту від 30.04.2014. В липні 2012 року відповідач [PERSON] демонтував частину дерев'яного паркану між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] та встановив новий паркан з металопрофілю. Дана обставина зазначена позивачем та визнана відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до листа Переяслав-Хмельницької ЖЕК № 366 від 31.07.2012 вбачається, що дерев'яний паркан був встановлений житлово-експлуатаційною конторою для розмежування прибудинкових територій будинків [ADDRESS] та [ADDRESS]. Згода на його демонтаж [PERSON] не надавалася. В судовому засіданні представник Переяслав-Хмельницької ЖЕК зазначив, що хоча згода і не надавалася, але ніяких претензій з приводу встановлення [PERSON] нового паркану контора не має, вважаючи це поліпшенням, тому зносити його є нераціональним. З даного приводу до суду чи будь-яких органів не зверталися. Свідок [PERSON], що працює головним архітектором м. Переяслав-Хмельницький, показав суду, що [ADDRESS] - це зона щільної існуючої забудови, тому допускаються відхилення між встановленими ДБН відстанями між будівлями. Акт погодження меж при виготовленні технічної документації на виготовлення Державного акта на право власності на земельну ділянку відповідачів було погоджено по існуючим межам. Переяслав-Хмельницька ЖЕК, що була балансоутримувачем будинку [ADDRESS] (де проживає позивач [PERSON].) та землекористувачем земельної ділянки [ADDRESS], ніяких заперечень щодо цього не пред'являла. Аналогічні показання дав суду свідок [PERSON], заступник головного архітектора міста, при цьому зазначивши, що межа земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлювалася по фактичному використанню, заміри проводилися по паркану, як було вказано Переяслав-Хм. ЖЕК. Свідок [PERSON], власник земельної ділянки [ADDRESS], показав суду, що при виготовленні технічної документації на Державний акт на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] (що належить відповідачам) він як суміжний землевласник підписував акт погодження меж, ніяких суперечностей з приводу цього не було, межу узгоджено по фактичному користуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 107 цього Кодексу, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Судом було встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS], де проживає позивач, перебуває в користуванні КП „Виробниче управління житлово-комунального господарства", що є балансоутримувачем жилого будинку (перейшло з балансу Переяслав-Хмельницької ЖЕК) . Саме ця організація в разі порушень при узгодженні меж із суміжною земельною ділянкою [ADDRESS] має право звертатися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Ні Переяслав-Хмельницька ЖЕК, ні в подальшому КП „Виробниче управління житлово-комунального господарства" не мають претензій щодо встановлених меж ( що підтверджено і позицією представника третіх осіб при розгляді справи), не зверталися до суду чи інших органів за захистом своїх інтересів, підстав для скасування державного акта на право власності на земельну ділянку відповідачів не вбачають. За таких обставин, суд вважає, що звернення позивача [PERSON] до суду з вимогою визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 397854, виданий [PERSON] та іншим співвласникам (співвідповідачам по справі), та скасувати його державну реєстрацію, і вимогою скасувати рішення міської ради щодо затвердження технічної документації на дану земельну ділянку через не узгодження меж між земельними ділянками з нею чи членами її сім'ї є безпідставним та задоволенню не підлягають. З цих же підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовної вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] демонтувати встановлений металевий паркан і відновити старий дерев'яний. Як вказав відповідач [PERSON], при встановленні нового паркану ним було пересаджено, а не пошкоджено рослину кліматіс та виноград і підстрижено гілки калини та яблуні, що ростуть на межі земельних ділянок. Будь-яких інших зелених насаджень він не чіпав. Дані пояснення підтвердженні і письмовими поясненнями [PERSON], наданих при проведенні перевірки Переяслав-Хмельницьким МВ, та постановами про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 194 КК України відносно [PERSON] Належних та допустимих доказів знищення [PERSON] винограду, персика, калини, кліматіса, троянди штамбової, хризантеми шароподібної, двох флокс, восьми цибулин рожевих лілій та не визначеного кола багаторічних квітів позивачем [PERSON] не надано. Крім того, слід зазначити, що з довідки ТОВ «Переяслав-Хмельницьке зелене господарство», на підставі якої позивач [PERSON] встановила суму матеріального збитку, вбачається, що ринкова вартість рослин визначена станом на 08.11.2012, тобто через значний проміжок часу після зазначених позивачем подій. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] 960 гривень матеріальної шкоди за знищення та пошкодження рослин. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання дій [PERSON] з будівництва гаража з відхиленням від проектної документації незаконними та зобов'язання її перебудувати самочинно зведений з порушенням проектної документації гараж, щоб він не створював перешкод у користуванні належною позивачу на праві власності частиною будинку [ADDRESS], судом встановлено наступне. Архітектурно-містобудівна рада відділу містобудування і архітектури Переяслав-Хмельницької міської ради прийняла рішення про дозвіл [PERSON] на добудову веранди розміром 1,2 м х 6,0 м та побудову гаража розміром 4,0 м х 6,0 м у домоволодінні по [ADDRESS], про що свідчить копія протоколу № 13-4-7 від 22 грудня 2009 року. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 791-14 від 24 грудня 2009 року [PERSON] було надано дозвіл добудувати веранду розміром 1,2 м х 6,0 м та побудувати гараж розміром 4,0 м х 6,0 м у домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] було зобов'язано місце добудови та гаража погодити з головним архітектором міста, санітарно-епідеміологічною станцією та Переяслав-Хмельницьким РУ ГУ МНС України в Київській області. Згідно постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю № 91 від 26 травня 2010 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КпАП України, а саме, за те, що вона з відхиленням від затвердженої проектної документації розпочала будівництво гаража на відстані 6,60 метрів від будинку, який розташований на сусідній земельній ділянці ( проектом передбачено 7 метрів). [PERSON] зазначила, що сплатила штраф, призначений даною постановою, і дійсно будує гараж більшої площі, ніж було погоджено. Суд вважає, що такими діями вона визнала факт своєї протиправної поведінки при даному будівництві. Приписом № 851 від 04 червня 2010 року головний лікар ДЗ „Переяслав-Хмельницька санітарно-епідеміологічна станція" зобов'язав [PERSON] зупинити розпочате будівництво та розмістити гараж на відстані не менше 10м від вікон сусіднього будинку, поскільки будівництво велося з порушенням п.28 ДБН 79-92 „Житлові будинки для індивідуальних забудовників України". Відповідно до акту депутатів Переяслав-Хмельницької міської ради від 04 травня 2012 року будівництвом гаражу та облаштуванням вигрібних ям на території будинковолодіння [ADDRESS] порушено протипожежні та санітарно-гігієнічні норми, встановлені п.п.3.25*, 3.25 б* та 7.50 Державних будівельних норм України „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень (ДБН 360-92**), п.п. 4.4 та 5.28 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, порушено засади добросусідства, встановлені нормами ст.ст.91, 103,104 Земельного кодексу України; порушено особисті майнові права заявника та завдано шкоди її майну, тобто вчинені дії, передбачені нормами ст.ст. 13, 376, 1166 ЦК України. Рішенням Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 10 травня 2012 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Переяслав-Хмельницька міська рада про знесення самочинного будівництва було задоволено частково. Зобов'язано [PERSON] знести (засипати) влаштовану нею вигрібну яму на земельній ділянці [ADDRESS]. В позові про знесення самочинно побудованого гаража було відмовлено. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] самочинним будівництвом гаража створила перешкоди позивачу у користуванні належною їй на праві приватної власності частиною будинку, порушивши її права як власника. Але усунення перешкод у користуванні частиною будинку шляхом знесення нерухомого майна є крайньою мірою, яка можлива лише після використання усіх передбачених законодавством заходів реагування та у випадку відсутності можливості здійснення перебудови або якщо забудовник відмовляється від її проведення. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм та правил. Відповідно до ч. 1 ст. 376 цього Кодексу, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Відповідно до вимог цієї статті ЦК України, правом на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб їм також належить право звернення до суду за умови, що вони доведуть наявність порушеного права. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у, зокрема, цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, судом було встановлено, що [PERSON] будує гараж з відхиленням від проектної документації та порушенням будівельних норм, і тим самим створює перешкоди позивачу у користуванні належною їй на праві приватної власності частиною будинку, порушивши її права як власника. Будь-яких доказів неможливості виконати перебудову гаража [PERSON] надано не було. Зважаючи на вищезазначені положення ЦК України, рішення суду Апеляційної інстанції від 10.05.2012 та інші досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання незаконними дії [PERSON] з будівництва гаража з відхиленням від проектної документації та зобов'язання її перебудувати зведений з порушенням проектної документації гараж таким чином, щоб він не створював перешкод у користуванні належною [PERSON] на праві приватної власності частини будинку [ADDRESS], базується на вимогах чинного законодавства та підлягає до задоволення. В зв'язку з цим, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений останньою судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 375, 376 ЦК України, ст. ст 42, 107 ЗК України,

Outcome: partial