Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі -позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова (надалі -Відповідач -1) , [PERSON] (надалі відповідач -2) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 106501,10 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNH4KP33250187 від 15.09.2006 року Відповідач -2 отримав кредит у розмірі 7224,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобовґязань відповідача -2 за кредитним договором, 22.03.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «Верус» поручився за виконання Відповідачем -2 зобовґязань за кредитним договором. Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши Відповідачу -2 вищевказані грошові кошти. Відповідач -2 до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобовґязання, в звґязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» в судове засідання не з,явився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у зв»язку з закінченням строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNH4KР 33250187 від 15.09.2006 року Відповідач -2 отримав кредит у розмірі 7224,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 22.03.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «Верус» поручився за виконання Відповідачем -2 зобовґязань за кредитним договором. Згідно п.п. 2, 4 Договору поруки від 22.03.2011р. у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк повернення кредиту визначений сторонами до 14.09.2007 року. Строк звернення до суду сплинув 14.09.2010 року. До суду позивач звернувся 02.09.2013 року, тобто, більше ніж через шість років. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як зазначає представник позивача 15.09.2006 року з відповідачем було укладено кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам, де п. 1.7.31 визначено, що строк позовної давності складає п»ятдесят років. Між тим, сторонами підписано тільки заяву позичальника, надану представником позивача на а.с.8, де строк позовної давності не зазначений. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Представником позивача представлено екземпляр умов надання кредиту фізичним особам. Однак, це загальний зразок цих умов. Ні підпису Банку ,ні підпису [PERSON] на ньому немає. Крім того, ст. 258 ЦК України строк позовної давності терміном п»ятдесят років не передбачений. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через пропуск строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed