Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «Інфоксводоканал» та після збільшення позовних вимог просив суд визнати недійсним односторонній правочин, вчинений позивачем шляхом виставлення рахунку [PERSON] Васильовчиу на оплату 5410,06 грн. №526 від 28.01.2015 року; визнати припиненим зобов`язання [PERSON] щодо сплати рахунку №526 від 28.01.2015 року на суму 5410,06 грн., визнати недійсними пункти 2.1., 2.4.2., 2.4.13., 2.14.15., 3.7., 3.8., 3.12., 7.1. договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №6825/3 від 23 серпня 2013 року, що укладений між [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «Інфоксводоканал». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 серпня 2013 року між ТОВ «Інфокс», в особі Філіалу «Інфоксводоканал», (далі-відповідач, Виробник) та [PERSON] (далі-позивач, Споживач) було укладено договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення № 6825/3 (далі-Договір). 06 січня 2015 року комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» було складено акт обстеження, відповідно до якого комісією було обстежено нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пер. В-А Жукова, 27, яке належить на праві власності [PERSON] В ході дослідження було встановлено, що внаслідок розморожування приборів обліку холодної води відбувся порив прибору, який в результаті був демонтований зі зняттям пломби. 15 січня 2015 року позивач шляхом подачі заяви повідомив відповідача про заміну прибору обліку та відповідно зняття пломби, яка була прийнята представниками відповідача за вх.№298/15.01.15. 19 січня 2015 року за адресою: м. Одеса, пров. В-А Жукова, 27 прибув представник філіалу «Інфоксводоканал» [PERSON] і здійснив опломбування прибору обліку холодної води. Крім цього, 19 січня 2015 року КП «ЖКС «Порто-Франківський» було складено акт відповідно до якого підтверджується, що 19 січня 2015 року відбулося опломбування прибору обліку холодної води (за адресою: м. Одеса, пер. В-А Жукова, 27) і встановлено пломбу № 0035322. У січні 2015 року відповідач надіслав на адресу позивача лист, в якому містилося повідомлення про те, що позивач має сплатити на рахунок філіалу «Інфоксводоканал» суму у розмірі 5410,06 грн. з вказанням реквізитів для сплати. Таким чином, враховуючи зміст надісланого листа, слід дійти висновку, що позивачу було виставлено рахунок для сплати грошових коштів. Натомість позивач з вказаним рахунком не погоджується, вважає, що він не обґрунтований та складений з порушенням вимог чинного законодавства. Також позивач вважає виставлення цього рахунку правочином та зобов`язанням, у зв`язку з чим просить суд визнати недійсним цей правочин, а зобов`язання припиненим. Також позивач просить суд визнати недійсними пункти 2.1., 2.4.2., 2.4.13., 2.14.15., 3.7., 3.8., 3.12., 7.1. договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки всі ці пункти договору регулюють відносини ТОВ «Інфокс» з юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, а [PERSON] не є підприємцем. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року між ТОВ «Інфокс» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення №7152/3. Відповідно до п.1.1. зазначеного договору виробник надає послуги з централізованого водопостачання (подачі холодної питної води на об`єкти споживача), а також з централізованого водовідведення (приймання стокових вод холодного та гарячого водопостачання, зливових і ненормативно ощищених стоків, що скидаються споживачем до системи комунальної каналізації), у відповідності з дислокацією об`єктів. Послуги з подачі води надаються: а) у межах встановлених обсягів 2,0 м2/міс.; б) за показаннями приборів обліку; в) у межах нормативів якості за ДСанПіН 2.24-171-10 «Гігієничні вимоги до води питної, призначеної до споживання людиною». Послуги з приймання стоків надаються: а) у межах встановлених обсягів 2,0 м3/міс.; б) у межах показників якості, встановлених для «Споживача» «Правилами приймання стічних вод». Як вбачається з Дислокації об`єктів підприємства фл [PERSON], що користується послугами водопостачання водовідведення (додаток 1 до договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення №7152/3 від 12.07.2013 року) найменуванням об`єкту є нежитлове приміщення, місце знаходження провулок В.Адм. Жукова, 27, вид господарської діяльності здано в найм. Згідно з п. 1.2. зазначеного договору споживач своєчасно оплачує надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прилади, устаткування на них у належному технічному стані у відповідності до Правил, перелічених у п. 2.1. цього договору, і чинного законодавства. 06 січня 2015 року комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» було складено акт обстеження, відповідно до якого було обстежено нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пер. В-А Жукова, 27, яке належить на праві власності [PERSON] Під час обстеження було встановлено, що внаслідок розморожування приборів обліку холодної води відбувся порив прибору, який в результаті був демонтований зі зняттям пломби. Вказаним актом додатково зафіксовано показання лічильника (№ лічильника 3191392, Q=00141,1м.куб, Nпл 0019351), а.с 6. 19 січня 2015 року КП «ЖКС «Порто-Франківський» було складено акт, відповідно до якого підтверджується, що 19 січня 2015 року відбулося опломбування прибору обліку холодної води (за адресою: м. Одеса, пер. В-А Жукова, 27) і встановлено пломбу № 0035322 (копія акту додається). Додатково у вказаному акті старший майстер дільниці ЖКС зазначив, що станом на 19 січня 2015 року жодні порушення правил водокористування з боку позивача відсутні (а.с. 8). 28 січня 2015 року відповідач надіслав на адресу позивача лист, в якому міститься повідомлення про те, що позивач має сплатити на рахунок філіалу «Інфоксводоканал» суму у розмірі 5410,06 грн. з вказанням реквізитів для сплати. Саме цей лист позивач вважаєодностороннім правочином, вчиненим позивачем шляхом виставлення рахунку [PERSON] Васильовчиу на оплату 5410,06 грн. №526 від 28.01.2015 року; та просить суд визнати його недійсним. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Враховуючи викладене, у розумінні чинного законодавства України лист, в якому пропонується оплатити певну суму за певні послуги не є правочином. Вимога відповідача про виплату суми заборгованості не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендацій сплатити нараховані суми, та по суті є лише різновидом претензії. Також пропозиція сплатити рахунок не може вважатись зобовязанням у розумінні ст. 509 ЦК України. Питання про обґрунтованість нарахованої суми оплати за надані послуги встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу, або правомірності дій відповідача про відключення від мережі водопостачання, при вирішенні якого суд зобов'язаний буде дати оцінку вказаним фактам. Проте, таких позовних вимог, ніхто зі сторін не заявляв. Таким чином, позивач, оспорюючи лист (рахунок) на оплату, звернувся до суду з позовом про визнання його недійсним і зобов`язання припиненим, помилково вважав його правочином та зобов`язанням, і відповідно обрав неналежний спосіб захисту. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого позивачем шляхом виставлення рахунку [PERSON] на оплату 5410,06 грн. №526 від 28.01.2015 року; визнання припиненим зобов`язання [PERSON] щодо сплати рахунку №526 від 28.01.2015 року на суму 5410,06 грн., задоволенню не підлягають. Щодо вимоги [PERSON] про визнання недійсними пунктів 2.1., 2.4.2., 2.4.13., 2.14.15., 3.7., 3.8., 3.12., 7.1. договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №6825/3 від 23 серпня 2013 року, укладеного між [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі Філії «Інфоксводоканал», оскільки всі ці пункти договору регулюють відносини ТОВ «Інфокс» з юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, а [PERSON] не є підприємцем, суд зазначає наступне. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач питної води - юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб. Тарифи на водопостачання формуються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Постановою НКРЕ №182 від 30.09.2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення Філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс", що діяла на час укладення [PERSON] договору з ТОВ «Інфокс», встановлено тарифи на послуги з централізованого водопостачання: для бюджетних установ - 7,14 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); для інших споживачів - 8,50 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); для теплогенеруючих організацій, у частині обсягів водопостачання, які використовуються для виробництва теплової енергії - 3,18 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); для виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - 2, 05 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); б) на послуги з централізованого водовідведення: для бюджетних установ - 5,27 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); для інших споживачів - 6,01 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); для теплогенеруючих організацій, у частині обсягів водопостачання, які використовуються для виробництва теплової енергії - 2,10 грн. за 1 куб. м (без ПДВ). Постановою НКРЕ №89 від 10.02.2012 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення Філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс", що діяла на час укладення [PERSON] договору з ТОВ «Інфокс», встановлено тарифи на послуги з централізованого водопостачання: а) на послуги з централізованого водопостачання: для потреб населення, теплогенеруючих організацій на виробництво гарячої води в обсягах для потреб населення - 2,28 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); для потреб ВУВКГ - 2,12 грн. за 1 куб. м (без ПДВ); б) на послуги з централізованого водовідведення: для потреб населення - 1,44 грн. за 1 куб. м (без ПДВ). Як вбачається з Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (з додатками), затвердженої Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 29.11.2013 року № 253, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2013 р. за № 2160/24692, послуги з водопостачання надаються наступним категоріям споживачів: населення; бюджетні установи; інші споживачі; інші водопровідно-каналізаційні господарства. Таким чином, суд приходить до висновку, що чинне законодавство дійсно розділяє споживачів водопостачання на наступні категорії: населення; бюджетні установи; інші споживачі; інші водопровідно-каналізаційні господарства. Статтями 19, 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Житлового Кодексу України, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником нежитлового приміщення площею 29,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Жукова Віце-Адмірала, будинок 27 (а.с. 46). Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] під час укладення договору з ТОВ «Інфокс» заповнив Анкету водокористувача, відповідно до якої у вищевказаному приміщенні розташовано офіс юридичної особи, керівником якої він є. З інших документів, наданих [PERSON] до ТОВ «Інфокс», для укладення договору на водопостачання, також вбачається, що вказане приміщення здається в оренду і в ньому розташований офіс. Представник [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що на час укладення договору з ТОВ «Інфокс» у вказаному приміщенні був розташований офіс. Таким чином, на час укладення договору з ТОВ «Інфокс» [PERSON] у вказаному приміщенні споживав воду не для задоволення власних житлово-побутових потреб, це приміщення взагалі не призначено для проживання та має статус нежитлового, у ньому був розташований офіс. В свою чергу, у вказаному приміщенні був розташований офіс. У постанові від 26 вересня 2012 року у справі, предметом якої був спір за позовом приватного нотаріуса про визнання за ним права на оплату послуг з теплопостачання в нотаріальній конторі за тарифами, встановленими для фізичних осіб, Верховний Суд України, рішення якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, зазначив, що тарифи для оплати послуг з теплопостачання для населення застосовуються для здійснення оплати фізичними особами послуг з теплопостачання в приміщеннях, які використовуються ними для проживання. Враховуючи викладене, саме тому з [PERSON] укладався договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №6825/3 не як з споживачем, що відноситься до категорії «населення, а як з споживачем, який відноситься до категорії «інші споживачі», і саме тому в цьому договорі зазначені нормативні акти, що регулюють відносини у сфері водопостачання юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, а не фізичних осіб - громадян. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вже зазначалося вище, 23.08.2013 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №6825/3. Даний договір підписано власноруч [PERSON] та представником ТОВ «Інфокс». Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зазначеною вище статтею передбачено загальні умови, додержання яких необхідно для дійсності правочину. Враховуючи викладене, аналізуючи зміст укладеного договору, суд не знаходить підстав для визнання окремих його пунктів (2.1., 2.4.2., 2.4.13., 2.14.15., 3.7., 3.8., 3.12., 7.1.) недійсними, оскільки договір укладено сторонами добровільно з додержанням вимог, передбачених чинним законодавством і позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, і таким чином суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] і в цій частині. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed