Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

у лютому 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ПАТ "Дельта Банк" про визнання припиненим договору поруки. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27 червня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11176838000. З метою забезпечення виконання зобов"язань за вказаним кредитним договором 27 червня 2007 року між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" був укладений договір поруки № 1242288. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" права вимагати (замість АТ УкрСиббанк) від боржників повного належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач зазначає, що відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору строк повернення кредиту в темінах та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору слід вважати 27 червня 2014 року. У разі застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред"явлення вимоги до поручителів повинен обчислюватися з дня настання строку виконання основного зобов"язання, а це 27 червня 2014 року, та відповідно шестимісячний строк сплинув 27 грудня 2014 року. За таких підстав, позивач вважає, що АКІБ "УкрСиббанк" або його правонаступник АТ "УкрСиббанк" пропустили строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, для пред"явлення вимоги до поручителя. Оскільки в період з 27 червня 2014 року до 01 вересня 2015 року (до часу подання позову ПАТ "Дельта Банк") будь-які позови до позивача, як пручителя, не надходили, [PERSON] вважає договір поруки припиненим. В судове засідання представник позивача надала заяву, в якій просить розглянути спрву без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ПАТ "Дельта Банк" в судове засідання повторно не забезпечив явку свого представника, хоча про час та мсце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не забезечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11176838000, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 21 615 оларів США на строк з 27.06.2007 р. до 27.06.2014 р. (а.с. 7) 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (а.с. 31) Виконання позичальником зобов"язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного договорами поруки № 124288 від 27 червня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON], де [PERSON] (поручитель), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов"язань за кредитним договором № 11176838000 від 27 червня 2007 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов"язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.(а.с. 19) Розділом 3 (Строк дії Договору і порядок його припинення) зазначеного договору сторони визначили перелік випадків, коли порука вважається припиненою, зокрема п. 3.1 встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов"язань боржника за основним договором. Вимогою № 31.4-08/7717/15 від 17 серпня 2015 року поручитель повідомлений про невиконання боржником зобов»язання та про необхідність здійснити його виконання. (а.с. 26) Установлено також в судовому засіданні, що з позовом до поручителя про стягнення заборгованості відповідач звернувся 01 вересня 2015 року. Звертаючись у суд з позовом про визнання договору поруки припиненим, позивач виходив з того, що кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання зобов»язання не звернувся до суду із позовом до поручителя. З такими доводами суд погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому, зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Ураховуючи висновки Верховного Суду України, суд погоджується з доводами позивача про те, що порука припинилась у зв»язку із спливом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. За таких підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved