Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № 006-10513-130810 від 13.08.2010 ПАТ "Дельта Банк" надало [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 20.04.2015 має заборгованість перед позивачем в сумі 17273 гривні 02 копійки, яку в добровільному порядку сплатити відмовляється, що спонукало ПАТ "Дельта Банк" звернутися до суду з відповідним позовом. Також позивач дізнавшись про смерть [PERSON] 23.09.2014, просив суд замінити на належних відповідачів осіб, які прийняли спадщину та являються правонаступниками, а саме [PERSON], [PERSON]. В судове засідання представник позивача в особі [PERSON] неодноразово не з'являвся, про причини неявки суду не повідомляв, хоча про дату, час та місце розгляду справи, а також про необхідність явки в судове засідання був повідомлений вчасно та належним чином. Разом з тим, представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі, проти позовних вимог заперечували, мотивуючи свої доводи тим, що факт отримання кредиту у розмірі 3000 гривень дійсно мав місце, однак враховуючи, що [PERSON] помер 23.09.2015, вважають, що заборгованість по кредиту повинна нараховуватись по момент його смерті. Водночас доказів підтвердження заборгованості по кредиту на момент смерті [PERSON] та грошової оцінки спадкового майна позивачем не надано. Суд, заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 13.08.2010 ПАТ "Дельта Банк" укладено кредитний договір № 006-10513-130810 із [PERSON]. Згідно п.1.2 договору банк відкрив [PERSON]. картковий рахунок № 26254903756564 в національній валюті України- гривні, випускає та/або надає в користування клієнту платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах викланених в тарифному пакеті " Лояльне Літо 2". Відповідно до п. 1.3 договору банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлюваної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 гривень та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Пунктом 2.3 договору передбачено , що клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Згідно п. 2.4 договору проценти за користування кредитною лінією та / або овердрафтом нараховуються банком у валюті рахунку щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування. При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом по рахунку. Відповідно до п.5.2 договору він набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором . Згідно тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет " Лояльне літо 2" держатель картки зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту , нарахованих процентів за кредитом ( тариф 1.4.1.), плати за обслуговування (тариф 1.5), овердрафту, процентів за овердрафт ( тариф 1.4.3.), штраф за прострочену заборгованість ( тариф 3.1.) та суми заборгованостей минулих періодів. Відповідно до п.1.4 тарифів процент за користування відновлювальною кредитною лінією становить 0,0001 % річних . Процент на позитивний залишок становить 3 % річних . Процент за недозволений овердрафт становлять 48 % річних . Плата за обслуговування кредитного залишку становить 3,33 % в місяць. З розрахунку суми заборгованості позичальника [PERSON], за кредитним договором №006-10513-130810 від 13.08.2010, виданого представником ПАТ Дельта Банк, встановлено, що заборгованість відповідача перед банком станом на 20.04.2015 становить 17273 гривні 02 копійки, із них : тіло кредиту в сумі 5808 гривень 58 копійок ; прострочене тіло кредиту 3814 гривень 35 копійок ; відсотки 7650 гривень 09 копійок ; комісії та пені 0,00 гривень. З актового запису про смерть № 139 від 28.09.2014, виданого Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області встановлено, що [PERSON] [INFO], уродженець та житель [INFO] - помер 23.09.2014 у віці 68 років. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1282 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.32 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. За приписами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні з'ясовано, що в матеріалах спадкової справи, 19.01.2015 дочка покійного - [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] вказавши, що спадковим майном є квартира, яка знаходиться в м. Помічна, вул. Премоги буд.,56/1, Добровеличківського району, Кіровоградської області. З такою ж заявою до нотаріуса звернулась 11.03.2015 дружина померлого [PERSON] вказавши, що спадковим майном є квартира, яка знаходиться по вул. Премоги буд. 56/1, в м. Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області. Однак згідно заяви, [PERSON] просила не видавати свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному сумісному майні подружжя. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Вказаною нормою законодавець визначив, що прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині, свідчить про те, що спадкоємці прийняли її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. (п.3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказам Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5). Із врахуванням встановлених обставин справи та положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, суд приходить до висновку про прийняття спадкоємцями - [PERSON] Сергієвною та [PERSON] всієї спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], в тому числі і її боргової частини. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2015 замінено первісного відповідача по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк "про стягнення заборгованості по кредитному договору [PERSON] на [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями померлого [PERSON]. Відповідно до ч.1,2 ст.1296, ч.1 ст.1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Водночас, згідно п.4.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Як встановлено частино 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, за умови прийняття спадщини невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не є підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В судовому засіданні з'ясовано, що спадкоємці не повідомляли позивача - кредитора про смерть спадкодавця [PERSON]. Про смерть [PERSON] позивачу стало відомо в судовому засіданні, а тому позивач своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості. Суд зазначає, що в матеріалах судової справи та в матеріалах спадкової справи відсутні відомості вартості спадкового майна відповідачів, для того, щоб з'ясувати чи вартості спадкового майна достатньо для того, щоб задовольнити вимоги позивача за вищевказаним Кредитним договором. Також, заборгованість позичальника перед кредитором, у випадку його смерті, стягується зі спадкоємців в сумі заборгованості, яка існувала станом на день його смерті. Разом з тим, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача, не дивлячись на неодноразові повідомлення судді щодо необхідності надати суду розрахунок заборгованості [PERSON] станом на час його смерті - 23.09.2014, такого розрахунку не надав, ухиляючись від явки до суду. Також письмовою ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року суд задовольнив клопотання представника позивача про відкладення судового розгляду справи для надання суду грошової оцінки спадкового майна відповідачів, а також уточнення позовних вимог. Крім того письмовою ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2015 року про витребування доказів, суд зобов'язав надати розрахунок заборгованості по момент смерті [PERSON]. Таким чином, належні та достатні докази на підтвердження суми заборгованості [PERSON] перед позивачем на час його смерті, суду не надано. Позивачем при подачі позову надано розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 20.04.2015, при цьому, визначити з нього суму заборгованості станом на 23.09.2014, суду не представилося можливим. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів судових витрат також не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed