Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Мотивував позивач свій позов тим, що 13 січня 2010 року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Степанівка, вул. Шкільна, 42, Менського району Чернігівської області та земельні ділянки. Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після померлого батька є позивач. Мати позивача [PERSON] померла 19 липня 2013 року та ще до своєї смерті подала заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після померлого чоловіка. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шкільна, 42 в с. Степанівка, Менського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявився, просив справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, 13 січня 2010 року в с. Степанівка Менського району помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 133682, виданого виконавчим комітетом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області 14 січня 2010 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої за заповітом є позивач, що підтверджується заповітом посвідченим 2 червня 1997 року секретарем Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області. Інші спадкоємці за заповітом [PERSON] померла 19.11.2009 року та [PERSON] померла 10.01.2010. Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону). Відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої Волосківською сільською радою Менського району Чернігівської області зазначено, що згідно по господарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Степанівка по вул. Шкільна, 42, Менського району Чернігівської області мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був [PERSON], членом господарства була його дружина [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір» (а.с.9). Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в с. Волосківці Менського району Чернігівської області по вул. Шкільна, 42 збереглось за [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по ? кожному. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, крім іншого, ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шкільна, 42 в с. Волосківці Менського району Чернігівської області. Інша ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шкільна, 42 в с. Волосківці Менського району Чернігівської області, згідно вимог чинного законодавства, належить [PERSON], яка, як встановлено в судовому засіданні померла 19 липня 2013 року в с. Степанівка Менського району Чернігівської області, про що виконавчим комітетом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 206465 (а.с.12). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] і як слідує із матеріалів спадкової справи, в установлений законом термін звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, отримав свідоцтво про право на спадщини на земельні ділянки, що належали померлому, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2766/02-31 від 30.11.2016 (а.с.8). Відповідно до повідомлення Менської районної державної нотаріальної контори № 974/01-16 від 30.03.2017 слідує, що спадкова справа після померлої 19 липня 2013 року [PERSON] не заводилась, що свідчить про те, що в установлений законом строк ніхто не виявив бажання прийняти спадщину після померлої [PERSON] і з даного приводу не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1922 року. У даному кодексі відсутні положення щодо обовязкової державної реєстрації новозбудованого домогосподарства та положення, які б регулювали відносини повязані з колгоспними дворами. Оскільки у судове засідання надана довідка відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Степанівка по вул. Шкільна, 42, Менського району Чернігівської області, був господарським двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Технічний паспорт на житловий будинок № 42 по вул. Шкільна в с. Степанівка Менського району Чернігівської області виготовлено 19.10.2016. Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Степанівка, вул. Шкільна, 42, Менського району, Чернігівської області має загальну вартість 15355 грн. 00 коп. (а.с.16-30). Позивач в своїх позовних вимогах ставить питання про визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно, а саме на ввесь житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шкільна, 42 в с. Степанівка Менського району Чернігівської області та являється спадковим майном після померлого батька [PERSON], проте як встановлено в судовому засіданні та підтверджується доданими до позовної заяви доказами спадкодавець [PERSON] мав право лише на ? частину вказаного домоволодіння, і саме ця ? частину є спадковим майно після його смерті. На іншу ? частину домоволодіння мала право померла [PERSON], проте будь яких доказів щодо її волі розпорядитись належним їм нерухомим майном суду не надано, так само як і доказів з приводу того, хто прийняв чи мав намір прийняти спадщину після померлої [PERSON] За таких обставин, враховуючи, що, перехід прав та обовязків у порядку спадкування є можливим тільки за умови, якщо вони належали спадкодавцю на день смерті і не припинилися у звязку зі смертю, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, що відкрилось після померлого 13 січня 2010 року батька [PERSON], а саме: ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Шкільна, 42 в с. Степанівка Менського району Чернігівської області. В задоволені решти позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial