Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 07 вересня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї, на думку позивача, стала неодноразова подружня зрада відповідачки, що унеможливило подальше спільне проживання та збереження шлюбу. За глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів та спору, щодо проживання та виховання дітей між ними немає, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву з проханням заслухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2008 року (а.с.7), 07.09.1999 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, примирення не бажають. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В поданій до суду заяві остання просила залишити їй прізвище "[PERSON]", тому підстав для зміни прізвища відповідачки суд не вбачає. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved