Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Представник ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ „Альфа-Банк" був укладений кредитний договір № 500432012 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредиту сумі 9515,83 грн. Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі визначені договором та додатком № 1 до кредитного договору 30.09.2014 року між ПАТ „Альфа-Банк" та ТОВ „Дата Майнінг Груп" було укладено договір факторингу згідно якого до ТОВ „Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги до відповідача. 10.10.2016 року між ТОВ „Дата Майнінг Груп" та ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 30199,88 грн. з яких: 9515,83 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 14484,05 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 6200 грн. - пеня. 19.10.2016 року Т0В „Дата Майнінг Груп" листом повідомив позичальника [PERSON] про відступлення права вимоги до ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів". 24.10.2016 року ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" повідомив листом [PERSON] про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 500432012 від 20.11.2013 року у сумі 30199,88 грн. та включення персональних даних [PERSON] до бази персональних даних. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року задоволено позов ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № 500432012 від 20.11.2013 року в розмірі 30199,88 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. (а.с. 40-44) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2019 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 12.01.2018 року. Скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року. Цивільну справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. (ас.. 95-96) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2019 року вказану справу прийнято до провадження судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. (а.с. 102-103) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте в матеріалах справи міститься заява від 29.05.2019 року, з якої вбачається, що відповідач позов не визнав, вказав, що позивачем не надано підтвердження надання йому коштів по кредитному договору, крім того позивачем не надано жодного доказу письмового повідомлення відповідачу про зміну кредитора у зобов`язанні, просив застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог. (а.с. 107-109) Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ „Альфа-Банк" був укладений кредитний договір № 500432012 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 9515,83 грн. Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі визначені договором та додатком № 1 до кредитного договору. (а.с. 5) 30.09.2014 року між ПАТ „Альфа-Банк" та ТОВ „Дата Майнінг Груп" було укладено договір факторингу згідно якого до ТОВ „Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги до відповідача. (а.с.16-17) 10.10.2016 року між ТОВ „Дата Майнінг Груп" та ТОВ „Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ввідповідача за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами. (а.с. 19-21) Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 30199,88 грн. з яких: 9515,83 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 14484,05 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 6200 грн. - пеня. (а.с. 23) 19.10.2016 року Т0В „Дата Майнінг Груп" листом повідомив позичальника [PERSON] про відступлення права вимоги до ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів". (а.с. 14) 24.10.2016 року ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" повідомив листом [PERSON] про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 500432012 від 20.11.2013 року у сумі 30199,88 грн. та включення персональних даних [PERSON] до бази персональних даних. (а.с. 15) Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.6 кредитного договору обумовлено, що платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід`ємною частиною. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зв`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зв`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення істини позики, що залишилась, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач вимоги договору не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитним договором № 500432012 від 20.11.2013 року, яку останній не сплачував з лютого 2014 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості 21.09.2017 року. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що остання проплата була здійснена 21.02.2014 року на суму 108,53 грн., з вказаного періоду, будь яких проплат відповідачем не здійснювалось. Стаття 262 ЦК України, передбачає, що зміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся в суд з позовом з пропуском строку позовної давності. Позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності та не просить такий поновити. Відповідно до ч. 4ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч.3ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, з огляду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків пропуску якого просить відповідач [PERSON] , в позові слід відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. В силу вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed