Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

14.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Захист "Пожежна охоронна сигналізація", ДВАТ "Шахтоуправління "Донбас", третя особа Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Ленінському районі м. Донецька про відшкодування моральної шкоди, що спричинена виробничою травмою. В обґрунтування позову зазначив, що він більше 10 років працював в вугільній промисловості в шкідливих та небезпечних умовах праці, перебував в трудових відносинах з відповідачами по справі. 08.05.2000 року під час виконання трудових обов'язків на шахті «Глибока» ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» з ним стався нещасний випадок, а саме він отримав хімічний опік оболонки обох очей, про що було складено акт за формою Н-1 №87 від 10.05.2000 року. Згідно висновку МСЕК по травмі від 08.05.2000 року йому встановлено 40 % працездатності. Крім того, при виконанні трудових обов'язків на КП «Донецьке підприємство охоронно- пожежної сигналізації і протипожежної автоматики «Захист» 08.11.2006 року він отримав вдруге трудове каліцтво у вигляді закритого перелому п»яточних кісток, про що було складено акт за формою Н-1 від 30.11.2006 року та висновком МСЕК встановлено 30% втрати професійної працездатності. Внаслідок отриманих травм він довгий час знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичному болі та моральних стражданнях, викликаних трудовим каліцтвом. Він став інвалідом і його здоров»я вже ніколи не відновиться, він змушений постійно проходити лікування у різних лікарів, не може користуватись громадським транспортом, тому що за станом здоров»я йому протипокано знаходитись в середовищі де є якась вібрація, тобто порушено його нормальний спосіб життя, що збільшує його моральні страждання. Спричинену йому моральну шкоду на шахті «Глибока» ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» він оцінює в розмірі 48720 грн., на Комунальному підприємстві «Захист» в розмірі 36540 грн. та просить суд стягнути зазначені суми з відповідачів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів до судового засідання не з'явились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином. Представник відповідача КП «Донецьке підприємство охоронно-пожежної сигналізації і протипожежної автоматики «Захист» надав суду заяву(клопотання) про те, що зазначене підприємство не є належним відповідачем по цій справі , а належним відповідачем є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі м.Донецька, якого і просить притягнути в якості відповідача.(а.с.22) Представник Третьої особи - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі м.Донецька до суду 5 разів не з"явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про відкладення розгляду справи до нормалізації обстановки в Донецькій області (а.с.60). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» та до Комунального підприємства «Донецьке підприємство охоронно-пожежної сигналізації та протипожежної автоматики «Захист» підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Згідно ст.12 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою КМУ від 23 червня 1993 року №472, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, моральна шкода не може перевищувати 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до Указу Президента України від 21.09.1995 року №1082/95 «Про внесення змін до Указу Президента України від 13 вересня 1994 року №519 встановлено, що з 01.10.1995 року мінімум доходів громадян, що не обкладається прибутковим податком складає 1700 тис. карбованців на місяць, що з урахуванням Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні» від 25.08.1996 року №762/96 становить 17 гривень. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. (Зазначена норма закону набрала чинності 13.01.2000 року, ЗУ №1356 від 24.12.1999 року). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зокрема копії трудової книжки(а.с.4-6) позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 30.03.1995 року по 23.12.2003 року, працюючи прохідником 4-го розряду з повним робочим днем в шахті. Звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України за станом здоров»я у зв»язку з встановленням 3-ї групи інвалідності. Наказом № 100к від 02.10.2006 року прийнятий на роботу до Комунального підприємства «Донецьке підприємство охоронно-пожежної сигналізації та протипожежної автоматики «Захист» за сумісництвом електромонтажником на дільницю №1. Звільнений наказом №42/к від 04.05.2007 року у зв'язку з невиходом на роботу більше 4 місяців. 08.05.2000 року під час виконання трудових обов'язків на шахті «Глибока» ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» з позивачем стався нещасний випадок, а саме він отримав хімічний опік оболонки обох очей, про що було складено акт за формою Н-1 №87 від 10.05.2000 року.(а.с.14-15). Згідно висновку МСЕК від 31.07.2000 року по травмі від 08.05.2000 року [PERSON] вперше було встановлено втрату працездатності 20% з 27.07.2000 року(а.с.58), при повторних медичних оглядах, у зв'язку з погіршенням стану здоров» я, втрата професійної працездатності за травмою від 08.05.2000 року була збільшена до 40 % (а.с.55-57). Крім того, при виконанні трудових обов'язків на КП «Донецьке підприємство охоронно- пожежної сигналізації і протипожежної автоматики «Захист» 08.11.2006 року позивач [PERSON] отримав друге трудове каліцтво у вигляді закритого перелому п»яточних кісток, про що було складено акт за формою Н-1 від 30.11.2006 року(а.с.12-13) та висновком МСЕК від 03.05.2007 року з 24.04.2007 року встановлено 40% втрати професійної працездатності за цією травмою (а.с.54). Висновком МСЕК від 11.10.2012 року позивачеві [PERSON] повторно, безстроково встановлено 70 відсотків втрати професійної працездатності, з них повторно 40 % за травмою від 08.05.2000 року та 30 % за травмою від 08.11.2006 року(а.с.50-51). Внаслідок отриманих травм позивач довгий час знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичному болі та моральних стражданнях, викликаних трудовим каліцтвом, він став інвалідом 2-ї групи і змушений постійно проходити лікування, зазнає незручності при користуванні громадським транспортом, що збільшує його моральні страждання, тобто порушено нормальний спосіб життя позивача. Таким чином, судом встановлено, що в зв'язку з травмами на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив 70 відсотків професійної працездатності. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими, він вимушений постійно лікуватися. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачеві на підприємстві відповідача ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з виробничою травмою втрачена на 40 відсотків. Разом з тим, судом враховується та обставина, що на час виникнення правовідносин - встановлення втрати працездатності діяло законодавство, яке передбачало обмеження в розмірі моральної шкоди, а саме моральна шкода не могла перевищувати 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто не могла перевищувати 150 х 17грн. = 2550 грн., а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» слід задовольнити частково, стягнути з відповідача ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» на користь [PERSON] моральну шкоду, спричинену йому внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 2500( дві тисячі п'ятсот) гривень . В іншій частині позовних вимог [PERSON] до ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» слід відмовити, як необґрунтованих. Визначаючи розмір моральної шкоди, спричиненої позивачеві виробничою травмою на КП «Донецьке підприємство охоронно-пожежної сигналізації і протипожежної автоматики «Захист» 08.11.2006 року, суд враховує характер, глибину душевних страждань позивача, який втратив 30 % професійної працездатності і відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості, на користь позивача стягує відшкодування моральної шкоди у сумі 13000 грн. В іншій частині позовних вимог до КП «Донецьке підприємство охоронно-пожежної сигналізації і протипожежної автоматики «Захист» слід відмовити як необґрунтованих. Суд не може погодитись з заявою представника відповідача КП «Донецьке підприємство охоронно- пожежної сигналізації і протипожежної автоматики «Захист» про те, що зазначене підприємство не є належним відповідачем по цій справі, а належним відповідачем є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі м. Донецька відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності, оскільки Законом України №717-У від 23.02.2007 року виключено п «е» ст.21 з зазначеного Закону, згідно якого саме на Фонд покладався обов'язок відшкодування моральної шкоди, в разі спричинення застрахованій особі виробничої травми. Судом встановлено, що виробнича травма від 08.11.2006 року дійсно мала місце на час дії вищевказаного Закону, але вперше втрата професійної працездатності позивачеві за цією травмою було встановлено висновком МСЕК від 03.05.2007 року з 24.04.2007 року, тобто після прийняття Закону України №717-У від 23.02.2007 року, яким було виключено п «е» ст.21 про зобов'язання Фонду відшкодовувати моральну шкоду і саме з часу встановлення втрати професійної працездатності позивач набув право на відшкодування моральної шкоди. То ж зазначений Закон не підлягає застосуванню в цьому випадку. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial