Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №ODR0АК07100474 від 02.11.2006 року відповідачка отримала кредит в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") у розмірі 54 432 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання з відповідачем [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна від 02.11.2006р., відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: SENS, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Також для забезпечення виконання грошового зобов'язання Банк уклав Договір поруки №0474/Р1 від 02.11.2006р. з [PERSON] та договір поруки №0474/Р2 від 02.11.2006р. з позивачкою [PERSON] Свої зобов'язання за кредитним договором відповідачка виконувала недобросовісно, внаслідок чого з рахунків позивачки [PERSON] списувались відповідно до Договору поруки грошові кошти на загальну суму 12 208 грн. 62 коп. Позивачка вважає, що на підставі ч.2 ст. 556 ЦК України на неї як поручителя, який виконав зобов'язання боржника, забезпечені порукою, перейшли усі права кредитора у цьому зобов'язанні. Тобто у неї виникло право вимоги до боржника [PERSON] у існуючому кредитному зобов'язанні. Позивач просить суд стягнути з відповідачки суму боргу 12 208 грн. 62 коп., 14,04% відсотки річних за користування чужими коштами в сумі 7294 грн. 40 коп., інфляційні витрати на підставі ст.625 ЦК України в сумі 2404 грн. 98 коп. за період прострочення з 2010 по 2013 роки, а також штрафні санкції згідно пункту 3.2 Кредитного договору у вигляді 32,98% річних, нарахованих на суму непогашеної заборгованості, що сплачуються боржником понад погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за весь період прострочення в сумі 17 134 грн. 58 коп. Також просить суд поновити їй строк звернення до суду з вказаними вимогами, оскільки про списання з її рахунків коштів на погашення заборгованості [PERSON] перед Банком вона довідалась випадково у березні 2013 року, коли сума списання збільшилась та склала вагому частину її заробітної плати. При зверненні до Банку їй було повідомлено, що списання коштів з її рахунку відбувається на підставі укладеної між нею та Банком Договору поруки №0474/Р2 від 02.11.2006р. Добровільно борг відповідачка не повернула, лист-вимогу проігнорувала. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримання позову у повному обсязі та згоду на ухвалення заочного рішення по справі у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являлась, повідомлялась за місцем своєї офіційної реєстрації, про причини неявки суд не повідомляла, заперечень на позов не надавала. Представник третьої особи ПАТ КБ "ПриватБанк" та третя особа [PERSON] в судові засідання жодного разу не з'явились, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи у їх відсутність або про відкладення розгляду справи не надавали. В порядку ст. 224-226 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Кредитного договору №ODR0АК07100474 від 02.11.2006 року відповідач по справі [PERSON] отримала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 54 432 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2013 року. (а.с.6). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачці кошти, а відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту та процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість перед Банком. В забезпечення виконання зобов'язання між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір застави рухомого майна від 02.11.2006р., відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: SENS, рік випуску 2006, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Також для забезпечення виконання грошового зобов'язання ПАТ КБ "ПриватБанк" уклав Договір поруки №0474/Р1 від 02.11.2006р. з третьою особою [PERSON] (а.с.9) та договір поруки №0474/Р2 від 02.11.2006р. з позивачкою [PERSON] (а.с.8). Згідно п.8 Договору поруки №0474/Р2 від 02.11.2006р. поручитель доручає ПАТ КБ "ПриватБанк" списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків в межах коштів, що підлягають сплаті боржником. В результаті виникнення заборгованості відповідачки [PERSON] перед Банком кошти для погашення кредиту списувались Банком з карткового рахунків поручителя - позивачки [PERSON] на підставі Договору поруки. Загальна сума списання складає 12 208 грн. 62 коп. за період з 20.09.2010р. по 29.03.2013р., що підтверджується довідкою ПАТ КБ "ПриватБанк" від 05.12.2014р. та Випискою з рахунків [PERSON] від 30.05.2014р. за період з 01.11.2006р. по 30.11.2013р. (а.с.10-23). 16.01.2015р. позивач [PERSON] направила відповідачці [PERSON] лист-вимогу про добровільне повернення коштів, сплачених поручителем Банку в якості виконання кредитних зобов'язань боржника, але відповіді не отримала (а.с.24-25). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним. Ст.512 ч.1 п.3 ЦК України визначає, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем. Позивачка [PERSON] виконала зобов'язання відповідачки [PERSON] перед кредитором ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 12 208 грн. 62 коп., а тому до неї в силу ч.2 ст. 556 ЦК України переходять усі права кредитора за Кредитним договором №ODR0АК07100474 від 02.11.2006 року. Згідно умов вказаного договору за користування кредитними коштами [PERSON] повинна сплатити 14,04% річних. Сума відсотків річних за користування чужими грошовими коштами, які мають бути сплачені відповідачем позивачу, складає 7 294 грн. 40 коп. і розраховується по формулі: сума боргу х процентна ставка х кількість днів прострочення / кількість днів у році / 100 (12 208,62 х14,04 х 1532 / 360 / 100 = 7 294 грн. 40 коп.). Також, на підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Часом прострочення є період з 20.09.2010р, коли Банком здійснювалось договірне списання грошових коштів з поточних рахунків поручителя для погашення заборгованості відповідачки за Кредитним договором, і по 01.01.2015р., оскільки відповідачка борг позивачу не повернула. За вказаний період інфляційні витрати склали 2 404 грн. 98 коп. (розрахунок наведений в таблиці на а.с.3-4). Відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором. Оскільки в кредитному договорі встановлений інший розмір відсотків у разі прострочення виконання зобов'язання боржником, а саме: 32,98% річних, нарахованих на суму непогашеної заборгованості і які сплачуються понад погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом, то в даному випадку стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягають відсотки саме в цьому розмірі. Сума відсотків річних за весь період прострочення складає 17 134 грн. 58 коп. і розраховується за формулою: Сума боргу х процентна ставка х кількість днів прострочення / кількість днів у році / 100 (12 208,62 х 32,98 х 1532 / 360 / 100 = 17 134, 58). Отже з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути борг в сумі 12 208 грн. 62 коп., інфляційні витрати в сумі 2 404 грн. 98 коп. та проценти за користування грошовими коштами в сумі 24 428 грн. 98 коп. (7 294,40+17 134,58). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦПК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За положеннями ч.1 ст.73 ЦПК України суд поновлює строк, пропущений з поважних причин. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] була позбавлена можливості вчасно звернутись до суду за захистом своїх прав через відсутність у неї відомостей про списання з її банківських рахунків коштів в якості забезпечення виконання грошового зобов'язання відповідачки [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк". Про здійснення таких списань вона дізналась тільки в березні 2013 року, що, на думку суду, є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. В порядку ст.88 ЦПК України з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 318 грн. 22 коп. та судовий збір на користь Державного бюджету України в сумі 72 грн. 21 коп.

Outcome: approved