Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

До Радомишльського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява Управління Державного агенства рибного господарства у м. Києві та Київській області, в якій останнє просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 527,00 грн. на користь Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що згідно протоколу № 003818 про адміністративне правопорушення, складеного 04.01.2018 головним державним інспектором відділу рибоохоронного патруля № 1 Левченко С.О., 04.01.2018 о 16 год. 30 хв. на Київському водосховищі, гирло р. Тетерів поблизу села Страхолісся Іванківського району Київської області на акваторії Дніпровсько-Тетерівського держлісомисливського господарства, [PERSON] проводив заборонений лов риби з гумового гребного човна спінінгом оздобленим "воблером" та виловив рибу загальною вагою 6,5 кг, а саме: щука - 1 штука, окунь - 11 штук, чим наніс збитки рибному господарству України в сумі 527,00 грн.. Своїми діями [PERSON] порушив п. 4.13.3 Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 85 КУпАП. Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 1/003818 Управлінням Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області від 04.01.2018 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 170 грн. штрафу. Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області було вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме направлено відповідачу лист від 07.05.2018 № 7-19/3134-18 з проханням добровільно відшкодувати суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, проте залишений відповідачем без реагування, а майнова шкода в сумі 527,00 грн. відповідачем не була добровільно відшкодована. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області [PERSON]. від 13.11.2018 відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 29.11.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзвив, копію якого з додатками [PERSON] одночасно направив позивачу та третій особі (копії квитанцій ПАТ «Укрпошта» від 29.11.2018, а.с.30). [PERSON] позовні вимоги не визнав та зазначив, що майнову шкоду в розмірі 527,00 грн., яка була заподіяна Страхоліській сільській раді Іванківського району Київської області внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, ним відшкодована і на підтвердження цього надав суду копію квитанції № 2405/39 (а.с.28-29). Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.11.2018 № 3613/0/15-18 ухвалено звільнити [PERSON] з посади судді Радомишльського районного суду Житомирської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до Протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2018, призначення не відбулось, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2019 № 1444/0/15-19 суддю Лисичанського міського суду Луганської області Луньову Д .Ю. , відряджено для здійснення правосуддя до Радомишльського районного суду Житомирської області строком на шість місяців із 14.06. 019 року. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2019, головуючим суддею у даній справі визначено Луньову Д.Ю .. Ухвалою від 27.06.2019 справу прийнято до провадження суддею та призначено судове засідання без виклику сторін. Витребувано від Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області інформацію про те, чи на рахунок Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області протягом 2018-2019 років надходили кошти від [PERSON] в рахунок погашення завданої майнової шкоди у сумі 527,00 грн.. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 № 229, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі - Київський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м.Київ та Київську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством. Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно копії протоколу № 003818 про адміністративне правопорушення складеного 04.01.2018 головним державним інспектором відділу рибоохоронного патруля № 1 Левченко С.О., 04.01.2018 о 16 год. 30 хв. на Київському водосховищі, гирло р. Тетерів поблизу села Страхолісся Іванківського району Київської області на акваторії Дніпровсько-Тетерівського держлісомисливського господарства, [PERSON] проводив заборонений лов риби з гумового гребного човна спінінгом оздобленим "воблером" та виловив рибу загальною вагою 6,5 кг., а саме: щука - 1 штука, окунь - 11 штук, чим наніс збитки рибному господарству України в сумі 527,00 грн.. Своїми діями [PERSON] порушив п. 4.13.3 Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 85 КУпАП (а.с.11). Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 1/003818 Управлінням Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області від 04.01.2018 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 170 грн. штрафу (а.с.13). Згідно копії розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 003818, [PERSON] незаконним виловом цінних видів риб заподіяно шкоду у сумі 527,00 грн. (а.с.12). Розрахунок матеріальної шкоди було проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчисленнярозміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області було вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме: направлено відповідачу лист від 07.05.2018 № 7-19/3134-18 з проханням добровільно відшкодувати суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в сумі 527,00 грн., який був отриманий особисто відповідачем 18.05.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14,15). Як вбачається з копії квитанції № 2405/39 від 13.06.2018, [PERSON] сплачено 527,00 грн. на рахунок Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області за відшкодування майнової шкоди (а.с.29). Згідно повідомлення Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області від 12.08.2019 № 02-34-296, 25.06.2018 на рахунок останньої надійшли кошти від [PERSON] в сумі 527,00 грн. за шкоду завдану внаслідок порушення законодавства галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до положень статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 66 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. За змістом статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Згідно з вимогами частин 4, 5 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Законом України «Про тваринний світ» передбачено, що об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі (абзац другий частини першої статті 3). Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу (абзац п`ятий частини другої статті 10). Відповідно до вимог частини 1 статті 34 Закону України «Про тваринний світ», користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. Згідно зі статтею 52-1 Закону України «Про тваринний світ», для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. За змістом статті 63 цього Закону, порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть, зокрема, особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища (абзац четвертий частини другої статті 63). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також, за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 63 Закону). Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів. У статті 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» зазначено, що добування (вилов) це вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Аналіз наведених спеціальних правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для висновку про те, що незаконне вилучення водних біоресурсів, у тому числі, і риби із середовища їх перебування, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена, зокрема, матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс). Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.06.201у справі № 154/2094/16-ц (провадження № 61-12781св18). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем в повному обсязі відшкодовано завдані збитки внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, що підтверджується матеріалами справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed