Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надане теплопостачання у сумі 4959 грн. 04 коп., яка склалася за період з жовтня 2012 р. по березень 2013 р., з урахуванням 3 % річних на суму спожитої теплової енергії у розмірі 12 грн. 35 коп. та інфляційних витрат у розмірі 3 грн. 79 коп., а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачу на праві власності належать приміщення в житловому будинку [ADDRESS] у м. Харкові з централізованою системою теплопостачання яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Відповідач отримує теплову енергію на підставі договору № 10828 від 1 квітня 2007 р, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з жовтня 2012 р. по березень 2013 р. включно, відповідачем спожито теплової енергії на суму 4942 грн. 90 коп. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово- експлуатаційної організації. У зв*язку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько - побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Таким чином, у період з жовтня 2012 р. по березень 2013 р. включно, відповідач на підставі договору № 10828 від 1 квітня 2007 року користувався тепловою енергією на потреби опалення, у зв"язку з чим було спожито теплової енергії на суму 4942 грн. 90 коп.Згідно ст. 625 ЦК України відповідачу здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних втрат складає 3 грн. 79коп., сума трьох процентів річних 12 грн. 35 коп. Тому КП «ХТМ» просить стягнути з [PERSON] на їх користь вартість за надане теплопостачання у сумі 4942,90 грн., 3 % річних на суму спожитої теплової енергії у розмірі 12 грн. 35 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 3 грн. 79коп та судовий збір у розмірі 229 грн.40 коп. Представник позивача Харіна Н.М. у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, ухвалити рішення по справі, позов задоволити, за відсутності відповідача не заперечує проти заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся своєчасно та належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку за адресою м. Харків, [ADDRESS] (договір купівлі - продажу квартири від 05.04.2006 року зареєстрованого в реєстрі № 1204, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON].), з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Приміщення відповідача та житловий будинок, де вони розташовані, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, тому позивачем розрахунок безпідставно спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Згідно зі статтями 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, що набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно, а у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно відшкодувати його вартість. Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Згідно матеріалів справи, [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі» уклали договір № 10828 від 01.04.2007 р. на постачання теплової енергії в нежитлове приміщення. Відповідно до положення ст. 11 ГК України цивільні права і зобов'язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Як вбачається з матеріалів справи заборгованість за надане теплопостачання склалася за період з жовтня 2012 р. по березень 2013 року в сумі 4942,90 гривень. Крім стягнення з відповідача основної суми заборгованості за використані послуги, позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних витрат 3 гривні 79 коп., трьох відсотків річних від простроченої суми 12 гривень 35 коп. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства „Харківські теплові мережі" підлягаються повному задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved