Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась з заявою [PERSON] , заінтересована особа Антитерористичний центр при СБ України, про встановлення факту належності документу. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортом серії [NUMBER] , виданим 14 серпня 1997 року Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області. З 07.11.2015 по теперішній час працює в Національній поліції та обіймає посаду діловода Покровського ВП ГУНП в Донецькій області. У жовтні 2015 року на підставі листа начальника ГУМВС України в Донецькій області генерала поліції третього рангу Аброськіна В.В. від 23.09.2015 № 7919/Аб у з зв`язку із проведенням на окремих територіях Донецької і Луганської областей антитерористичної операції відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» заявницю було включено до сил і засобів, які залучаються або беруть безпосередню участь в цій операції в 01 січня 2015 року, на підставі рапорту від 06.11.2015 № 11533/Аб - з 06 листопада 2015 року, на підставі рапорту від 10.12.2015 № 475/Аб - 3 07 листопада 2015 року, а також на підставі рапорту полковника поліції Беседи С.М. № 2209/сч від 28.04.2018 - 3 30 квітня 2018 року. Зазначені факти підтверджуються витягами з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від № 295, від 13.12.2015 № 347, від 14.12.2015 № 348, та від 30.04.2015 № 120 дск. Зазначена інформація та періоди підтверджуються також довідкою управління кадрового забезпечення від 15.09.2016 № 2606/12/03-2016. Листом Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 06.12.2019 № 5643/12/01-2019 заявниці було повідомлено, що у зазначених наказах АТЦ в частині, що стосується персональних даних містить помилку у її прізвищі, де замість правильного [PERSON] зазначено [PERSON] , що не відповідає документам, яким підтверджено персональні дані заявниці. Через помилку в документах, які мають суттєве значення та подаються обов`язково відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 № 413, заявниці було відмовлено в отриманні статусу учасника бойових дій. Для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, належності інформації, яка міститься в наказах Першого заступника керівника АТЦ від 22.10.2015 № 295, від 13.12.2015 № 347, від 14.12.2015 № 348, та від 30.04.2015 № 120 дск та стосується [PERSON] 19 грудня 2019 року, вона зверталась до Красноармійського міськрайонного суду із відповідною заявою. Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Своє рішення суд обґрунтував тим, що нею не дотримано Порядку надання зазначеного статусу та не надано доказів звернення до комісії, уповноваженої розглядати матеріали про визнання осіб учасниками бойових дій. У січні 2020 року заявниця звернулась до штабу АТЦ при СБУ із відповідною заявою про внесення змін до облікових даних, листом якого від 24.01.2020 № С-163/138 було повідомлено на про те, що порушене питання виходить за межі їх повноважень та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення відповідно до правовстановлюючого документу (пункт 6 частини 1 або частина 2 статті 315 Цивільного процесуального Кодексу України). Враховуючи викладене, заявниця вдруге змушена звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, належності інформації, яка міститься в наказах Першого заступника керівника АТЦ від 22.10.2015 № 295, від 13.12.2015 № 347, від 14.12.2015 № 348, та від 30.04.2015 № 120 дск та стосується [PERSON] на підставі паспорту, [NUMBER] та довідки УКЗ від 15.09.2016 № 2606/12/03-2016, оскільки іншим шляхом, крім судового порядку не можливо. Заявниця просить суд встановити факт, що має юридичне значення, визнавши інформацію, яка міститься в наказах Першого вступника керівника АТЦ від 22.10.2015 № 295, від 13.12.2015 № 347, від і 4.12.2015 № 348, та від 30.04.2015 № 120 дск, стосується [PERSON] . Ухвалою суду від 07 травня 2020 року заява прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник заінтересованої особи - Антитерористичного центру при СБ України надіслав до суду відзив на заяву в якому зазначив, що 30.04.2018 з урахуванням положень статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", статті 18 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" РНБО України рішенням від 30.04.2018 "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" (уведене в дію Указом Президента України від 30.04.2018 №116) визначило, що проведення АТО на території Донецької та Луганської областей припинено. Наказом Верховного Головнокомандувача ЗС України від 30.04.2018 №Здск-оп "Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях" (який виданий у відповідності до статті 8 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях") широкомасштабну АТО на території Донецької та Луганської областей змінено на ООС. Таким чином, Штаб з управління антитерористичною операцією (Штаб АТО) не функціонує (як і оперативно-тактичні угрупування, далі - ОТУ), керівник Штабу АТО та командири ОТУ з 30.04.2018 відсутні. Усунення ймовірної описки в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14 грудня 2015 року № 348 (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) можливе в порядку статті 315 Цивільного процесуального кодексу України. Окремо зазначає, що Штаб АТЦ не є правонаступником Штабу АТО. Представник просить суд провести судове засідання по справі № 235/2720/20 без їх участі. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного. В паспорті громадянина України [NUMBER] зазначено, що [PERSON] ), народилась [INFO] у с. Старо-Полтавка Костянтинівського району Донецької області (а.с.4-6). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 12.06.1998 року видана на прізвище [PERSON] (а.с.6). Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 22.10.2015 року № 295 наказано вважати такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 01 січня 2015 року [PERSON] , діловода канцелярії Красноармійського міського відділу (а.с.7). Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 13.12.2015 року № 347 наказано вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, до пункту постійної дислокації з 06 листопада 2015 року [PERSON] , діловода канцелярії Красноармійського міського відділу (а.с.8). Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 14.12.2015 року № 348 наказано вважати такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 07 листопада 2015 року [PERSON] , діловода канцелярії Красноармійського міського відділу (а.с.9). Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 30.04.2018 року № 120 дск наказано вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, до пункту постійної дислокації з 30 квітня 2018 року [PERSON] , діловода канцелярії Красноармійського міського відділу (а.с.10). Згідно довідки від 15.09.2016 року за № 2606/12/03-2016 Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області, [PERSON] дійсно і період з 01.01.2015 по 06.11.2015 та 07.11.2015 по 15.09.2016 брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області. Підстава: наказ Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 22.10.2015 року № 295; наказ Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 13.12.2015 року № 347; наказ Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 14.12.2015 року № 348 (а.с.12). Згідно з довідкою Покровського ВП ГУНП від 01.04.2020 року [PERSON] з 07.11.2015 року і по теперішній час працює на посаді діловода Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с.13). 17.01.2020 року [PERSON] звернулась до Антитерористичного центру при СБУ з заявою про встановлення їй статусу учасника бойових дій у зв`язку з тим, що в її прізвищі « [PERSON] » було помилково зазначено « [PERSON] », раніше довідкою від 15.09.2016 року було підтверджено, що вона дійсно брала учать в АТО (а.с.18). Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України у листі від 24.01.2020 року повідомив [PERSON] , що внесення будь-яких змін до наказів керівника ОШУ АТО (командирів ОТУ) наказами керівник АТЦ при СБУ виходить за межі його повноважень та може бути здійснено шляхом звернення до суду для встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.19). Відповідно до положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом роз`яснень в п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, прізвищем цієї особи, вказаними у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Верховним Судом України в листі від 01.01.2012р. роз`яснено, що однією з умов, що вказує на належність справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, до юрисдикції суду є та обставина, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Узагальнюючи наведене, можна прийти до висновку, що громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в тому випадку, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки. В матеріалах справи наявний лист Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, відповідно до якого внести будь-які зміни до наказів не можливо та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності цих наказів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, єдиним можливим способом здійснення захисту прав заявника у частині отримання статусу учасника бойових дій є встановлення факту того що відомості, зазначені в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) стосуються саме заявника у справі, а тому її вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved