Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва" про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги. Свої вимоги мотивував тим, що він з 01 січня 2014 року працював на посаді слюсарям-сантехніка в ЖРЕО № 409 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва». 24 червня 20016 року позивача звільнено у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підприємстві згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні позивачу не були сплачені наступні виплати, а саме: нараховані кошти заробітної плати за розрахунковими листами за квітень, травень та червень 2016 року, вихідна допомога при звільненні та кошти по оплаті відпустки тривалістю 28 календарних днів. Відповідачем 01 грудня 2016 року частково сплачена заборгованість у розрахунковому листі за червень 2016 року в сумі 3 044,38 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену нараховану заробітну плату за квітень 2016 року 12 робочих днів (98 годин) у сумі 1 604,09 грн.; за травень 2016 року 5 робочих днів, (40 годин), у сумі 703,29 грн.; за червень 2016 року 1 робочий день 8 год. у сумі 140,66 грн.; невиплачені кошти за відпустку тривалістю 28 днів (6 днів травень, 22 дні - червень 2016 року) у розмірі за 6 днів травня 2016 року 603,18 грн. та за 22 дня червня 2016 року у розмірі 2 211,66 грн.; вихідну допомогу при звільненні у розмірі 3 800,00 грн. Під час розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги - остаточно просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену нараховану заробітну плату за квітень 2016 року у сумі 11 043,26 грн.; за травень 2016 року у сумі 13 563,40 грн.; вихідну допомогу при звільненні у розмірі 3 800,00 грн.; суму податків стягнутих підприємством у розмірі 12 162,14 грн. Позивач в судове засідання не з»явився,хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Чебуніна А.В. в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що із 19 травня 2015 року по 24 червня 2016 року позивач не працював. У розрахунковому листі за червень 2016 року нараховано заробітну плату за один робочий день, компенсація за невикористану відпустку у кількості двох календарних днів, вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку. Нарахування за квітень - травень 2016 року здійсненні з помилкою, оскільки в квітні був оплачений вимушений прогул по рішенню Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року справа № 755/3185/16-ц (за період з 23 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року у розмірі 15 527,74 грн.). В подальшому при звільненні 24 червня 2017 року суми нарахувань за квітень і травень 2016 року були відкориговані з урахуванням податків та зборів. Тому остаточна сума виплат при звільненні після відрахувань податку на дохід фізичної особи, єдиного соціального внеску, військового збору склала 3 044,38 грн. У зв'язку із незаконним арештом зарплатних рахунків Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідач не мав можливості сплатити своєчасно грошові кошти нараховані при звільненні. Зазначена сума була сплачена 01 грудня 2016 року після оскарження незаконних дій Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Крім цього позивачем була отримана вихідна допомога при звільненні 19 травня 2015 року в розмірі 4 547,76 грн., після поновлення позивача на роботі, яку він не повернув. Просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 27-33). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 01 січня 2014 року, працював на посаді слюсаря-сантехніка 4 розряду в ЖРЕО-409 (а.с. 6-7). 24 червня 2016 року наказом № 27к Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» позивача звільнено із займаної ним посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6-7, 34). Позивач просив про стягнення заборгованість із заробітної плати за квітень 2016 року у розмірі 11 043,26 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано розрахунковий лист за квітень 2016 року про нарахування заробітної плати за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року в сумі 13 718,33 грн., з вирахуванням податків та зборів (2 675,07 грн.), загальна сума до виплат склала 11 043,26 грн. (а.с. 5, 16). Статтею 2 Закону України "Про оплату праці " визначено поняття основної заробітної плати. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Поняття додаткової заробітної плати визначено як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат віднесено виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Визначення поняття основної заробітної плати закріплено також у статті 94 КЗпП України, а саме, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено види нарахувань за квітень 2016 року, а саме: погодинна оплата за листопад 2015 року у сумі 802,05 грн., погодинна оплата за грудень 2015 року у розмірі 3 057,80 грн., погодинна оплата за січень 2016 року у розмірі 2 523,10 грн., погодинна оплата за лютий 2016 року у розмірі 2 807,16 грн., погодинна оплата за березень 2016 року у розмірі 2 924,13 грн., погодинна оплата за квітень 2016 року у розмірі 1 604,09 грн. Разом з тим, 19 квітня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/3185/16-ц поновлено [PERSON] на посаді слюсаря-сантехніка 4 розряду ЖРЕО-409, Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» з 23 листопада 2015 року та стягнуто з КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року в сумі 15 527 грн. 74 коп. (а.с. 51-54). На виконання цього рішення відповідно до розпорядження № 46070352/14 старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на користь [PERSON] згідно виконавчого документу №755/3185/16-ц, виданого 11 травня 2016 року, з відповідача списано грошові кошти на суму в розмірі 15 527,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4352 від 26 травня 2016 року (а.с. 84-85, 86) 30 травня 2016 року постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження за виконавчим документом № 755/3185/16 виданого 11 травня 2016 року закінчено (а.с. 82-83). Виходячи з наведеного, нараховані позивачу кошти в розрахунковому листі за квітень 2016 року не є заробітною платою позивача, а є нарахуванням виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23 листопада 2015 року по 19 квітня 2016 року згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року. Також позивач просив стягнути заборгованість із заробітної плати за травень 2016 року у розмірі 13 563,40 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунковий лист за травень 2016 року про нарахування погодинної з/п (40 год.) за травень 2016 року в розмірі 703,29 грн., грошової компенсації за відпустку у травні 2016 року (6 днів) в розмірі 520,14 грн. та у червні 2016 року ( 22 дні) у розмірі 1 907,18 грн., на загальну суму 3 130,61 грн.; утримання податку н. за травень 2016 року в розмірі 220,22 грн., військового збору в розмірі 46,96 грн.; податку н. за червень 2016 року у розмірі 343,29 грн. на загальну суму 610,47 грн. До виплати за травень 2016 року визначено у розмірі 13 563,40 грн. (а.с. 5, 16). Твердження представника відповідача про відсутність нарахувань заробітної плати у травні 2016 року ґрунтується на таких доказах. Так, відповідно до заяви від 12 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача про надання йому відпустки без збереження заробітної плати на 14 днів з 12 травня 2015 року по 25 травня 2016 року (а.с. 39). Наказом від 12 травня 2016 року № 19к Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» надано [PERSON] відпустку без збереження заробітної плати на 14 календарних днів з 12 травня по 25 травня 2016 року (а.с. 38). 12 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому щорічної відпустки тривалістю 28 календарних дні з 26 травня 2016 року (а.с. 41). 12 травня 2016 року наказом № 20к Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» надало [PERSON] чергову відпустку на 28 календарних днів за період з 20 травня 2016 року по 19 травня 2016 року (а.с. 46). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року по справі № 755/7623/16-ц серед іншого встановлено, що розрахунок з відповідачем за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року проведено 01 грудня 2016 року, що було підтверджено сторонами у судовому засіданні (а.с. 25 зв.). Відповідно до табелю обліку використання робочого часу працівників Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» за травень та червень 2016 року [PERSON] з 01 травня по 11 травня 2016 року позивач відсутній за нез'ясованих обставин (НЗ); за період з 12 травня 2016 року по 25 травня 2016 року - перебував у неоплачуваній відпустці (НА); за період з 26 травня 2016 року по 23 червня 2016 року перебував у щорічній відпустці (В) (а.с. 36-37). Судом також встановлено, що відповідачем у червні 2016 року зроблено перерахунок погодинної з/п (40 год.) за травень 2016 року в розмірі 703,29 грн.(а.с.5). Проаналізував надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем нарахування заробітної плати за травень 2016 року у розмірі 13 563,40 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у розмірі 3 800,00 грн. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2, 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно до розрахункового листа за червень 2016 року позивачу нарахована вихідна допомога за червень 2016 року в розмірі 3 800,10 грн. Одночасно судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] у справі № 755/11026/15-ц за позовом до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», третя особа директор Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлено його на посаді слюсаря-сантехніка 4 розряду ЖРЕО № 409 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва», стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 травня 2015 року по 27 липня 2015 року в розмірі 7 225 грн. 78 коп. (а.с. 42-50). Відповідно до розпорядження № 49851677 633/14 старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на користь [PERSON] згідно виконавчого документу №755/11026/15-ц виданого 02 грудня 2015 року списано грошові кошти в розмірі 2 954,23 грн. та 1 693,28 грн. (а.с. 90-91, 92). Відповідно до платіжного доручення № 213 від 27 січня 2016 року з рахунку відповідача на рахунок позивача перераховано кошти в сумі 5 532,50 грн. (а.с. 92). 27 січня 2016 року постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження за виконавчим документом № 755/11026/15-ц виданого 11 травня 2016 року закінчено (а.с. 82-83). Отже, на примусове виконання рішень Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року по справі № 755/11026/15-ц та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року по справі № 755/3185/16-ц у сумі з рахунку відповідача списано грошові кошти та добровільно відповідачем сплачено в загальній сумі 22 753,52 грн. (15 527,74 грн. + 7225,78 грн. (1 693,28 грн. + 5 532,50 грн.)). Тому відповідачем у червні 2016 року зроблено перерахунок нарахованих у квітні та травні 2016 року відповідно до розрахункових листів грошової компенсації за надану відпустку, вихідної допомоги з вирахуванням списаних державним виконавцем районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з рахунків грошових коштів на виконання вищезазначених рішень судів та податків, військового збору. Так, відповідно до розрахункового листа за червень 2016 року позивачу нараховано грошові кошти в розмірі 15 206,53 грн., що складає з виплат за рішеннями суду за травень 2015 року в розмірі 1 229,92 грн., за червень 2015 року - 3 074,80 грн., за липень 2015 року - 2 921,06 грн., за листопад 2015 року - 922,44 грн., за грудень 2015 року - 3 536,02 грн., за січень 2016 року - 2 921,06 грн., за лютий 2016 року - 3 228,54 грн., за березень 2016 року - 3 382,28 грн., за квітень 2016 року - 1 537,40 грн. на загальну суму 22 753,52 грн.; грошової компенсації за відпустку в розмірі 387,52 грн. (603,18 грн. + 2 211,66 грн. - 520,14 грн. - 1 907,18 грн.), вихідної допомоги у розмірі 3 800,10 грн., індексації на загальну суму 2 342,48 грн.; корректировка виплат: за листопад 2015 року -802,05 грн., за грудень 2015 року -3 057,80 грн., за січень 2016 року -2 523,10 грн., за лютий 2016 року -2 807,16 грн., за березень 2016 року -2 924,13 грн., за квітень 2016 року становить -1 604,09 грн., за травень 2016 року -703,29 грн. у загальному розмірі -14 421,62 грн.; компенсація за червень 2016 року у розмірі 203,86 грн.(2 дні). Крім цього, утримано такі податки: за травень 2015 року в розмірі (1 851,17 грн. -1 663,49 грн.), за червень 2015 року в розмірі 553,46 грн.; за липень 2015 року в розмірі 525,79 грн., за листопад 2015 року в розмірі 47,11 грн., за грудень 2015 року в розмірі 175,13 грн., за січень 2016 року в розмірі (614,84 грн. -454,16 грн.); за лютий 2016 року в розмірі (670,18 грн. -505,29 грн.); за березень 2016 року в розмірі (697,86 грн. -526,34 грн.); за квітень 2016 року в розмірі (327,62 грн. -288,74 грн.); за травень 2016 року в розмірі (133,23 грн. -220,22 грн.); за червень 2016 року в розмірі (1 149,06 грн. -343,29 грн.). Тому проведений перерахунок податків на сплачені суми становить у розмірі 2 743,92 грн. (6 745,45 грн. - 4 001,53 грн.). Також в загальну утриману суму розрахунку за червень 2016 року включено виплати здійсненні за рішеннями суду в розмірах 7 225,78 грн. та 15 527,74 грн. та військовий збір в розмірі 228,10 грн. У зв'язку із цим загальна сума утриманих виплат становить 25 725,54 грн. (2 743,92 грн. + 7 225,78 грн. + 15 527,74 грн. + 228,10 грн.). Отже, у розрахунковому листі за червень 2016 року вказано заборгованість у розмірі 13 563,40 грн., нарахування до виплати у сумі 15 206,52 грн., що разом становить 28 769,92 грн. та вирахувані податки, військовий збір та грошові кошти, які стягнуті з розрахункових рахунків відповідача, що разом складає 25 725,54 грн. Тому до виплати становила сума у розмірі 3 044,38 грн. (28 769,92 грн. - 25 725,54 грн.), яка виплачена позивачу 01 грудня 2016 року, що встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року по справі № 755/7623/16-ц (а.с. 25 з.в.). Цей факт визнається позивачем, про що ним зазначено у позовній заяві (а.с. 2). Посилання позивача на відсутність наказу про виправлення помилки в нарахованих сумах у травні, квітні 2016 року не ґрунтується на законі. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає не доведеними вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги у розмірі 3 800,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму незаконно стягнутих підприємством податків у розмірі 12 162,14 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 3 Порядку, всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно до ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу. Згідно з п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент. Відповідно до п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування платника податку є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід до якого, згідно із п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). При цьому під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності (п. 164.6 ст. 164 Податкового кодексу України). Згідно із п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, визначення якого наведено у п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставки податку 15(20) відс., визначені п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України. Крім того, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), є об'єктом оподаткування військовим збором відповідно до ст. 163 Кодексу (п.п. 1.2 п. 16? підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України). Ставка збору - 1,5 відс. об'єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16? підрозділу 10 розділу XX Кодексу (п.п. 1.3 п. 16? підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України). Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу (п.п. 1.4 п. 16? підрозділу 10 розділу XX Кодексу). Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив під час визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що для осіб, яким згідно з рішенням суду нараховано середню заробітну плату за вимушений прогул, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу) на кількість місяців, за які вона нарахована. З наведеного вбачається, що справляння і сплата прибуткового податку, військового збору та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. При цьому податок відраховується від суми доходу працівника, а утримується та перераховується до державного бюджету роботодавцем. А тому твердження позивача про незаконність утримання відповідачем податків та інших зборів із стягнутої рішенням суду заборгованість по заробітній платі не ґрунтується на законі. Із зазначених підстав вимоги позивача в частині стягнення незаконно утриманих податків в розмірі 12 162,14 грн. не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» про стягнення заборгованості з виплати заробiтної плати, вихідної допомоги та стягнення незаконно утриманих податкових відрахувань не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed