Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] уклали шлюб 02.10.2011 року в Горинській сільській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 10. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем виявилися людьми з різними характерами, в них різні погляди на сімейне життя. Відповідач постійно безпричинно влаштовував сварки та скандали. З грудня 2018 року з відповідачем проживають окремо, не підтримують жодних сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти сім`ю з відповідачем у неї не має, так як він проживає з іншою жінкою. Вони втратили почуття любові один до одного, поваги, взаємопідтримки. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Стислий виклад позиції позивача: Позивач та її представник в судове засідання не з"явилися, однак від предствника позивача поступила заява в якій просить справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, наведених в позовній заяві та просить шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей від шлюбу залишити проживати з позивачем, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін " [PERSON]". Стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати. Не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача та його представника суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.08.2019 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2019р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони по справі не з"явилися, а тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.10.2011 року в Горинській сільській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис №10. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6-7). Згідно акту обстеження матеріально побутових умов проживання за № 1185 від 05.08.2019 року позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 9). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до частини 9 та 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 та 3 ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. 3 та 4 ст. 56 цього Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновки суду: Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин. Їх шлюб існує формально. Примушування позивача до збереження шлюбних стосунків з відповідачем суперечить вимогам закону. Отже, враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, категоричну позицію позивача та відповідача при розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, подальше збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] слід залишити проживати з матір`ю. Відповідно до ст. 113 СК України вибір прізвища позивача після розірвання шлюбу є її правом, а не обов`язком. Тому вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Позивачу після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". У відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з [PERSON] [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] - 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) сплаченого судового збору та 1500,00 грн. витрати на правову допомогу згідно квитанцій №95 від 07.08.2019 року, а всього 2268,40 грн. понесених судових витрат. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved