Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

28.07.2014 року представник позивача ТОВ "Кредитні ініціативи" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 849512,21грн., а саме: за кредитом - 464004,00грн.; за відсотками - 285705,19грн.; пеня за останній рік - 99803,02грн. та витрати по сплаті судового збору. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 28.11.2012р. між ПАТ "Сведбанк", який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", та ТОВ "ФК "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги заборгованості по кредитних договорах було відступлене на користь Фактора. 28 листопада 2012 року між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір Факторингу, відповідно до умов якого право вимоги заборгованості по кредитних договорах було відступлене на користь ТОВ "Кредитні ініціативи". З моменту відступлення Клієнтом Фактору права вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора - ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 2706/0408/71-159 від 01.04.2008 року, позичальником за яким є [PERSON], відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 480000,00грн., а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Згідно з умовами Кредитного договору Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 480000,00грн. Однак відповідач не належно виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого станом на 01.06.2014р. [PERSON] має прострочену заборгованість: за кредитом - 464004,00грн.,; за відсотками - 285705,19грн.; пеня за останні 12 місяців - 99803,02грн. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, 01.04.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 2706/0408/71-159-Р-1, за яким поручительством забезпечувалося повне та своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань, які виникли на підставі кредитного договору. Згідно умов договору поруки відповідачі відповідають як солідарні боржники. Відповідно до умов кредитного договору, в разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов'язків, встановлених договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання. Відповідачам була направлена вимога про досудове врегулювання спору, яка не виконана, тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи", третя особа [PERSON], в якому просить визнати припиненою поруку за договором поруки № 2706/0408/71-159-Р-1 від 01.04.2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що 01.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706/0408/71-159. 01.04.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим кредитним договором, між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] був укладений договір поруки № 2706/0408/71-159-Р-1, відповідно до умов якого позивач за цим позовом взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком на тих самих умовах та в ті самі строки, що і позичальник, за своєчасне та повне виконання ним зобов'язань, що виникають з кредитного договору. 19.09.2011р. ПАТ "Сведбанк" до ВДВС Васильківського міського управління юстиції було подано заяву про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса від 26.08.2011р. про стягнення з позивальника заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить позичальнику, на підставі якої 21.09.2001р. держаним виконавцем відкрито виконавче провадження. Таким чином, банк, пред'явивши вимогу до позичальника щодо погашення заборгованості за кредитним договором, зі спливом шестимісячного строку не пред'явив вимоги про сплату заборгованості до поручителя, що є передбаченою ч. 4 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачів ТОВ "Кредитні ініціативи", ТОВ "Вектор Плюс", ПАТ "Омега Банк", третя особа [PERSON], в якому просить: визнати недійсним договір факторингу № 15, укладений між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс" 28.11.2012р., в частині відступлення боргу за кредитним договором № 2706/0408/71-159, укладеним 01.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON]; визнати недійсним договір факторингу, укладений між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" 28.11.2012р., в частині відступлення боргу за кредитним договором № 2706/0408/71-159, укладеним 01.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що 01.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706/0408/71-159. 01.04.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] був укладений договір поруки № 2706/0408/71-159-Р-1. ТОВ "Кредитні ініціативи" вважає себе кредитором у правовідносинах, що витікають як із основного зобов'язання - кредитного договору так і по договорам, що були укладені на забезпечення виконання основного зобов'язання. Позивач за первісним позовом (Фактор 2) вважає, що таке право вимоги в нього виникло в результаті укладання догорів факторингу, які є незаконними, а тому можуть бути визнані недійсними в судовому порядку, з огляду на те, що вказана в первісному позові заборгованість за кредитом та процентами вже стягнена Банком з Позичальника ще до укладення Договорів Факторингу між Банком та Фактором 1 та між Фактором 1 та Фактором 2. 19.09.2011р. ПАТ "Сведбанк" до ВДВС Васильківського міського управління юстиції було подано заяву про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса від 26.08.2011р. про стягнення з позивальника заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить позичальнику, на підставі якої 21.09.2011р. держаним виконавцем відкрито виконавче провадження, стягувачем у якому є ПАТ "Сведбанк". Отже Банк вже стягнув заборгованість за кредитним договором, а тому не міг передати цю заборгованість за договором факторингу. У договорі факторингу вказано, що за цим договором передається право вимоги боргу, що виникло з кредитного договору. Тобто, Банк передав право вимоги, яким вже скористався. Тобто такий предмет договору як вимога за кредитним договором № 2706/0408/71-159 не може існувати. Передача права вимоги за кредитним договором, що укладений між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] за договорами факторингу є незаконною та є підставою для визнання недійсними вказаних договорів факторингу в цій частині відповідно до ч.2. ст.1081 ЦК України. Крім цього, сторона виконавчого провадження не змінена, тобто банк, по завершенню виконавчого провадження отримає кошти з реалізації майна боржника, а Фактор 2 отримає кошти за цим самим договором у тому самому розмірі в рахунок погашення тієї ж заборгованості, але за рішенням суду. Таким чином боржник має сплатити заборгованість, що виникла за кредитним договором, в подвійному розмірі. Крім того, за умовами договору факторингу Банк, відступаючи права вимоги, повинен був отримати від Фактора таку суму коштів, яка б відповідала сумі заборгованість, боржника перед Банком, адже в цьому і є сутність факторингу. Належним та допустимим доказом укладення договорів факторингу є доказ сплати коштів за відступлення права вимоги та доказ сплати коштів за факторингові послуги. Зазначених доказів відповідачі (фактори) не мають, що свідчить про фіктивність договорів факторингу як таких що не направлені на реальне настання тих наслідків, які повинні мати такі правочини для його сторін. Договори факторингу є не укладеними, оскільки в них відсутня така істотна умова договору як ціна договору. Крім того, обидва договори факторингу укладені в один день 28 листопада 2012 року, тому Фактор 1 не встиг повідомити боржника про те що тепер є кредитором по відношенню до боржника, а тому, в даному випадку настало прострочення кредитора, оскільки зі змісту статті 1082 ЦК України вбачається, що фактор зобов'язаний направити письмове повідомлення боржникові про відступлення йому права грошової вимоги, а відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Позивач за цим зустрічним позовом не отримував жодного письмового повідомлення про зміну кредитора в зобов'язанні ні за першим договором факторингу ні за другим, а тому має місце прострочення кредитора. Крім того, в першому договорі факторингу відсутнє посилання на погодження банком подальшого відступлення права вимоги, що відповідно до ст. 1083 ЦК України свідчить про недопустимість наступного відступлення фактором права грошової вимоги третій особі. Отже, мають місце підстави, визначені ч. 1, 5 ст. 203, ч. 3 ст. 215 ЦК України для визнання договорів факторингу недійсними. Представник позивача за первісним позовом ТОВ "Кредитні Ініціативи" (відповідача за зустрічними позовами) в судовому засіданні підтримав первісний позов у повному обсязі з викладених у ньому підстав, у задоволенні зустрічних позовів просив відмовити. Пояснив, що кредитний договір діє до 2038 року, а пунктом 10 договору поруки визначено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків. Договори факторингу відповідають вимогам закону, відповідачам за первісним позовом направлялись повідомлення Банком та обома Факторами, жодному з кредиторів заборгованість відповідачами не сплачена, прийняті протокольні рішення про надання права відступлення права вимоги другому фактору, заміна сторони кредитодавця - право Банку, за обома договорами факторингу здійснена оплата, була передана кредитна справа, а звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до подвійного стягнення. Представник відповідачів за первісним позовом (позивачів за зустрічними позовами) в судовому засіданні первісний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, зустрічні позови підтримав у повному обсязі з викладених у них підстав та додатково пояснив, що порука за договором поруки припинилась зі спливом 6 місяців з моменту звернення банком за вчиненням виконавчого напису нотаріуса. Сума коштів за кредитним договором стягується за виконавчим провадженням, яке триває, однак, оскільки виконавчий напис вчинений щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ "Сведбанк" коштів в межах цього виконавчого провадження ще не отримував, не відомо представнику й про здійснення оплати заборгованості за кредитним договором на користь Банку відповідачами, ТОВ "Кредитні ініціативи" не позбавлено можливості звернутися із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Жодного повідомлення про відступлення права вимоги відповідачі не отримували, позивачем за первісним позовом та відповідачами за другим зустрічним позовом не надано доказів реальності наслідків договорів Факторингу - сплати коштів. Представники відповідачів за другим зустрічним позовом ТОВ "Вектор Плюс" та ПАТ "Омега Банк" в судове засідання неодноразово не з'явились, зазначені відповідачі були повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів за другим зустрічним позовом ТОВ "Вектор Плюс" та ПАТ "Омега Банк". Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року, згідно п.п. 1.1, 1.2., 1.3., 1.4 якого Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 480000,00грн. на строк з 01 квітня 2008р. по 01 квітня 2038р. включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі - 13,9% річних, з метою внесення коштів в національній валюті України на користь [PERSON] в оплату за Договором купівлі-продажу трикімнатної квартири [ADDRESS], а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором (а.с. 5-7). Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. При розрахунку суми пені використовується фактична кількість днів у році. Відповідно до п. 6.1.4. Кредитного договору, при настанні подій, зазначених у п. 3.8., 3.9., 6.1.2. цього договору, Банк має право вимагати погашення заборгованості у повному обсязі (суми кредиту, нарахованих процентів, комісій, штрафних санкцій). Також сторони домовились у Кредитному договорі, що строк позовної давності за будь-якими вимогами Банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років (п. 10.11. договору). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. 01 квітня 2008 року між ВАТ "Сведбанк", [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір поруки № 2706/0408/71-159-Р-1, згідно умов якого [PERSON] поручилась перед ВАТ "Сведбанк" за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року та несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання основного зобов'язання (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як визначено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України). Згідно з п. 10.5. кредитного договору № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року, Банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по цьому договору, а також по угодам, пов'язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди Позичальника. Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В разі заміни кредитора у зобов'язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним. Отже, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу № 15, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості Боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набуває Права вимоги такої Заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним Договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та Права вимог по Договорам Забезпечення, укладених з боржниками, відступаються Банком Фактору за цим Договором на основі "як є" без надання будь-яких пов'язаних забезпечень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі. Після переходу Прав вимоги заборгованості до Фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. З моменту відступлення Банком Фактору Прав вимоги заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів, в тому числі тих, які можуть виникнути в майбутньому, у зв'язку із нарахуванням Фактором, в якості нового кредитора, процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів по відношенню до боржників, у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього Договору, але настане у майбутньому (а.с. 153-180). На підставі Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників за Договором про надання факторингу № 15 від 28.11.2012 року, Акту прийому-передачі Персональних даних в електронному вигляді, Акту прийому передачі інформації згідно Реєстру Заборгованості Боржників в електронному вигляді, Банк передав, а Фактор прийняв: Реєстр Заборгованості Боржників; Персональні дані в електронному вигляді; інформацію згідно реєстру в електронному вигляді (а.с. 92-94). Відповідно до Реєстру заборгованостей боржників - додаток до Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, ПАТ "Сведбанк" передав, а ТОВ "ФК "Вектор Плюс" прийняв Реєстр заборгованостей боржників від 28.11.2012 року, в тому числі за Кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року, заборгованість по основній сумі кредиту за яким станом на 28.11.2012 року становить 464004,00грн., заборгованість по процентам - 188535,00грн. (а.с. 181). Відповідно до ч. 1 ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно пунктів 2, 4 Виписки № 1 Протоколу № 19 Спостережної Ради АТ "Сведбанк" (публічне) від 20.11.2012р., рішення Спостережної Ради АТ "Сведбанк" (публічне) від 12.11.2012р. викладено в наступній редакції: надано дозвіл компанії групи "Укрборг" (до складу якої, серед інших, входить ТОВ "ФК "Вектор Плюс"), що придбає права вимоги згідно даного рішення, на наступний продаж (відступлення) права вимоги заборгованості до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (а.с. 85-88). 28.11.2012 року між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено Договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2. якого ТОВ "ФК "Вектор Плюс" відступає Фактору ТОВ "Кредитні ініціативи" свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває Права вимоги такої Заборгованості від боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним Договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та Права вимоги по Договорам Забезпечення, укладених з боржниками, відступаються/передаються Клієнтом Фактору за цим Договором на основі "як є" без надання будь-яких пов'язаних забезпечень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі. Після переходу Прав вимоги заборгованості до Фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів, в тому числі тих, які можуть виникнути в майбутньому, у зв'язку із нарахуванням Фактором, в якості нового кредитора, процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів по відношенню до боржників, у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього Договору, але настане у майбутньому. Сторони домовились, що одночасно з відступленням права вимоги заборгованості з цим Договором, Клієнт передає Фактору права за Договорами Забезпечення, на підставі договорів про передачу Права вимоги за договорами забезпечення, що підлягають укладенню Сторонами в дату укладення цього Договору (а.с. 27-37). На підставі Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників за Договором про надання факторингу від 28.11.2012 року, Акту прийому-передачі Персональних даних в електронному вигляді, Акту прийому передачі інформації згідно Реєстру Заборгованості Боржників в електронному вигляді, ТОВ "ФК "Вектор Плюс" передав, а Фактор ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняв: Реєстр Заборгованості Боржників; Персональні дані в електронному вигляді; інформацію згідно Реєстру Заборгованості Боржників у електронному вигляді (а.с. 95-97). Відповідно до Реєстру заборгованостей боржників та купівельна ціна додаток 1Б до Договору факторингу від 28.11.2012 року, ТОВ "ФК "Вектор Плюс" передав, а Фактор ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняв Реєстр заборгованостей боржників від 28.11.2012 року, в тому числі за Кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року, заборгованість по основній сумі кредиту за яким станом на 28.11.2012 року становить 464004,00грн., заборгованість по процентам - 188535,00грн. (а.с. 35-37, 201). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 22.12.2012 року ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" на адресу [PERSON] надіслано спільне повідомлення від 14.12.2012р. про відступлення, в якому викладено інформацію про відступлення 28.11.2012р. ПАТ "Сведбанк" права вимоги за кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року - ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та про відступлення 28.11.2012р. ТОВ "ФК "Вектор Плюс" права вимоги за цим кредитним договором - ТОВ "Кредитні ініціативи". Також повідомлено, що всі платежі за кредитним договором адресат має здійснювати на користь ТОВ "Кредитні ініціативи", із зазначенням необхідних реквізитів (а.с. 202-206). 18.06.2014р. ТОВ "Кредитні ініціативи" на адресу [PERSON] та [PERSON] надіслано вимогу від 18.06.2014р. про досудове врегулювання спору, яка фактично є вимогою про дострокове повернення кредиту, відповідно до якої боржника та поручителя також повідомлено, що право вимоги заборгованості відповідача по Кредитному договору №2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року відступлене ТОВ "ФК "Вектор Плюс", який в свою чергу продав даний Кредитний договір ТОВ "Кредитні ініціативи", а також доведено до відома адресатів, що станом на 01.06.2014 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 1037733,55грн., а саме: 464004,00грн.- за кредитом; 285705,19грн. - за відсотками; 288024,36грн. - пеня. Та надано строк 30 днів з дати отримання цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховану неустойку, що підтверджується реєстром поштових відправлень та копією квитанції (а.с. 16-18). Після передачі права вимоги за кредитним договором №2706/0408/71-159 від 01.04.2008 року, відповідач [PERSON] не виконав свій обов'язок перед позивачем та має непогашену заборгованість перед ТОВ "Кредитні ініціативи", яка згідно наданого позивачем за первісним позовом розрахунку, перевіреного судом та не оспореного стороною відповідачів за первісним позовом, станом на 01.06.2014р. складає: за кредитом - 464004,00грн.; за відсотками - 285705,19грн.; пеня - 288024,36грн. При цьому пеня за останній календарний рік становить 99803,02грн. (а.с. 15). Разом з тим, відповідно до змісту ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною 1 статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з частиною 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Як убачається з п. 10. договору поруки № №2706/0408/71-159-Р-1 від 01.04.2008 року, ним не встановлений ані строк дії цього договору, ані строк припинення поруки (в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Разом з тим, згідно умов кредитного договору, боржник [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 01 квітня 2038 року, сплачуючи їх частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів - Додатком № 1 (а.с. 8-9). Отже, поряд з установленням строку дії основного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку, яким згідно додатку № 1 є 20 число (включно) кожного місяця. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор ПАТ "Сведбанк" використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктами 6.1.3., 6.1.4. договору кредиту право на односторонню зміну умов кредитного договору, звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. із заявою, за якою останній 26.08.2011р. вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та передана в іпотеку на підставі іпотечного договору № 2706/0408/71-159-Z-1 від 01.04.2008р. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної квартири запропоновано задовольнити вимоги ПАТ "Сведбанк" у розмірі 591106,60грн. за кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01.04.2008р. (а.с. 120). На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, за заявою стягувача від 19.09.2011р., старшим державним виконавцем ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області 21.09.2011р. відкрито виконавче провадження (а.с. 118-119, 121). Сторони в судовому засіданні визнали факт, що виконавче провадження за цим виконавчим написом триває. При цьому представник відповідачів за первісним позовом пояснив, що предмет іпотеки досі не реалізовано, жодної сплати коштів в межах даного виконавчого провадження відповідачами не здійснено. Отже, при зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. В даному випадку з дати вчинення виконавчого напису - 26.08.2011р. При цьому, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. ТОВ "Кредитні ініціативи" з даним первісним позовом звернувся до суду 28 липня 2014 року (а.с. 57), тому, з огляду на викладене, зустрічний позов [PERSON] про визнання поруки припиненою підлягає задоволенню. Та, відповідно, не підлягають задоволенню вимоги первісного позову до поручителя [PERSON] Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсними договорів Факторингу, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 10.5. кредитного договору № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року, Банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по цьому договору, а також по угодам, пов'язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди Позичальника. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Посилання у зустрічному позові [PERSON] на те, що Банк вже стягнув заборгованість за кредитним договором за виконавчим написом нотаріуса та задоволення первісного позову призведе до застосування подвійної відповідальності є надуманими, оскільки представник відповідачів за первісним позовом (позивача [PERSON] за даним зустрічним позовом) підтвердив в судовому засіданні відсутність здійснення його довірителями жодного платежу в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також представник зазначив, що йому не відомо про здійснення жодного платежу позичальником чи поручителем на користь ПАТ "Сведбанк" як від часу вчинення виконавчого напису, так і від часу відступлення Банком права вимоги за укладеним з [PERSON] кредитним договором. Отже посилання сторони позивача за цим зустрічним позовом, на ч. 2 ст. 1081 ЦК України, як на підставу визнання договорів факторингу недійсними, є безпідставним та не ґрунтується на встановлених судом фактичних обставинах справи, оскільки відсутні обставини, які б надавали право боржнику не виконувати вимогу Фактора. Також суд приходить до висновку про безпідставність доводів зустрічного позову [PERSON] про те, що Банк по завершенню виконавчого провадження отримує кошти з реалізації майна боржника, а фактор ТОВ "Кредитні ініціативи" отримає кошти за цим самим договором у тому самому розмірі в рахунок погашення тієї ж заборгованості за рішенням суду, що на думку позивача за цим позовом, призведе до сплати заборгованості в подвійному розмірі, виходячи з наступного. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що на момент розгляду справи виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса триває, предмет іпотеки не реалізовано, і відповідно, погашення вимог Кредитора ПАТ "Сведбанк" за рахунок іпотеки не відбулось. Отже, зобов'язання відповідача [PERSON] за кредитним договором не припинилися, право вимоги кредитора про повернення кредиту і сплату процентів залишилось дійсним і підлягає судовому захисту, оскільки за змістом ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2014 року № 6-71 гс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи зустрічного позову [PERSON] про те, що за умовами договору факторингу банк, відступаючи права вимоги, повинен був отримати від фактора таку суму коштів, яка б відповідала сумі заборгованості боржника перед банком, оскільки це суперечить вимогам ч. 1 ст. 12 та ч. 1 ст. 627 ЦК України. Крім того, спростовуються матеріалами справи викладені в зустрічному позові [PERSON] доводи про те, що оспорювані договори факторингу не містять ціни договору, оскільки розділ № 3 "Розрахунки" Договору Факторингу № 15 від 28.11.2012р., укладеного між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс", як і розділ № 3 "Розрахунки" Договору Факторингу від 28.11.2012р., укладеного між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" містять ціну продажу прав вимоги. Посилання сторони позивача за зустрічним позовом [PERSON] на фіктивність договорів факторингу внаслідок того, що вони не були направлені на реальне настання таких наслідків внаслідок безоплатності цих договорів спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Так, згідно довідки Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (яке є правонаступником ПАТ "Сведбанк" - а.с. 207-209), 28.11.2012р. ТОВ "ФК "Вектор Плюс" здійснило розрахунок з ПАТ "Сведбанк" у повному обсязі та в порядку, встановленими умовами Договору факторингу № 15 від 28.11.2012р., укладеному між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс" (а.с. 89). Повідомленнями ТОВ "ФК "Вектор Плюс" підтверджено, що 28.11.2012р. ТОВ "ФК "Вектор Плюс" здійснило розрахунок з ПАТ "Сведбанк" у повному обсязі та в порядку, встановленому умовами договору (а.с. 90), 28.11.2012р. ТОВ "Кредитні ініціативи" здійснило розрахунок з ТОВ "ФК "Вектор Плюс" у повному обсязі та в порядку, встановленому умовами договору факторингу (а.с. 91). Також є безпідставними викладені в зустрічному позові [PERSON] доводи про прострочення кредитора у зобов'язанні (з посиланням на статті 1082, 613 ЦК України) внаслідок ненаправлення Фактором 1 боржнику повідомлення про відступлення йому права вимоги, тобто не вчинення дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Як вже зазначалось вище, 22.12.2012 року ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" на адресу [PERSON] надіслано спільне повідомлення від 14.12.2012р. про відступлення, в якому викладено інформацію про відступлення 28.11.2012р. ПАТ "Сведбанк" права вимоги за кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року - ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та про відступлення 28.11.2012р. ТОВ "ФК "Вектор Плюс" права вимоги за цим кредитним договором - ТОВ "Кредитні ініціативи", в якому також повідомлено, що всі платежі за кредитним договором боржник має здійснювати на користь ТОВ "Кредитні ініціативи", із зазначенням необхідних реквізитів (а.с. 202-206). Крім того, як визнав представник відповідачів за первісним позовом в судовому засіданні, з часу вчинення виконавчого напису нотаріусам, а тим більше з часу відступлення права вимоги Банком, позичальник та поручитель не здійснили жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, як на користь Банку, так і на користь першого чи другого Фактора. Більше того, за змістом ст. 1082 ЦК України, ненадіслання фактором боржнику відповідного повідомлення про відступлення права вимоги жодним чином не звільняю боржника від сплати заборгованості, навпаки надіслання такої вимоги зобов'язує боржника здійснити платіж саме факторові. Неодержання боржником такої вимоги матиме значення лише в тому випадку, якщо боржник сплатить заборгованість первісному кредиторові, що в даному випадку не відбулось. Тим більше, вимоги статі 1082 ЦК України жодним чином не можуть бути підставою для визнання договору факторингу недійсним, як про це зазначено у зустрічному позові. Також є безпідставними та суперечать наявним в матеріалах справи доказам викладені в зустрічному позові [PERSON] обґрунтування щодо нікчемності договору факторингу, укладеному між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" з огляду на визначене статтею 1083 ЦК України недопущення наступного відступлення фактором права грошової вимоги третій особі. Так, згідно п. 2.6. Договору факторингу № 15 від 28.11.2012р., укладеного між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс", окрім випадків, передбачепних у п. 2.6.5. нижче, наступне відступлення (або будь-яке інше відчуження, в т.ч. передача в заставу) Фактором прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому, так і будь-якої її частини) будь-яким третім особам допускається виключно за умови отримання Фактором від Банку попереднього письмового дозволу (погодження) спостережної Ради Банку (а.с. 162). При цьому, як вже зазначалось вище, згідно пунктів 2, 4 Виписки № 1 Протоколу № 19 Спостережної Ради АТ "Сведбанк" (публічне) від 20.11.2012р., рішення Спостережної Ради АТ "Сведбанк" (публічне) від 12.11.2012р. викладено в наступній редакції: надано дозвіл компанії групи "Укрборг" (до складу якої, серед інших, входить ТОВ "ФК "Вектор Плюс"), що придбає права вимоги згідно даного рішення, на наступний продаж (відступлення) права вимоги заборгованості до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (а.с. 85-88). Виходячи з наведеного вище та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визнання договорів факторингу недійсними, з посиланням на норми статей 203, 215, 613, 1081-1083 Цивільного кодексу України, в частині відступлення боргу за кредитним договором №2706/0408/71-159 від 01 квітня 2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] При цьому суд також бере до уваги наявність того факту, що стороною позивача за цим зустрічним позивом в ході розгляду справи не надано обґрунтування яке-ж саме право [PERSON] було порушено укладенням оспорюваних договорів факторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Це положення визначено й ч. 1 ст. 15 ЦК України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановлено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суду не надано доказів того, що укладенням між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс", а також між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" договорів Факторингу від 28.11.2012 року, якимось чином порушено права та законні інтереси [PERSON] Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Враховуючи наведене, проаналізувавши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визнання недійсним договору факторингу № 15, укладеного між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс" 28.11.2012р., в частині відступлення боргу за кредитним договором № 2706/0408/71-159, укладеним 01.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] та визнання недійсним договору факторингу, укладеного між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" 28.11.2012р., в частині відступлення боргу за кредитним договором № 2706/0408/71-159, укладеним 01.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] Тому даний зустрічний позов задоволенню не підлягає. Таким чином первісний позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2706/0408/71-159 від 01.04.2008 року, яка станом на 01.06.2014р. складає 849512,21грн. з яких: заборгованість за кредитом - 464004,00грн.; за відсотками - 285705,19грн.; пеня - 99803,02грн. При подачі первісного позову позивачем були сплачені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача за первісним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачені позивачем за першим зустрічним позовом - [PERSON] судові витрати при подачі зустрічного позову в сумі 243,60грн., підлягають стягненню з ТОВ "Кредитні ініціативи" на користь позивача за цим позовом. На підставі викладеного, ст. ст. 12, 15, 16, 203, 215, 250-252, 254, 525, 526, 527, 530, 536, 549, 551, 553, 554, 559, 572, 575, 598, 599, 610-613, 625, 627,629, 631, 1048-1050, 1054, 1077-1083 ЦК України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: partial