Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ "Укрсоцбанк" в якій просить визнати недійсним іпотечний договір № 733/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року, укладений між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровий номером № 2404. Визнати недійсним третейське застереження, яке міститься у п. 5.1-5.2 іпотечного договору №733/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року укладеного між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровий номером № 2404. Судові витрати стягнути з відповідача. В обгрунтування позову зазначається, що 06 липня 2013 року [PERSON] отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 липня 2013 року. З постанови вона дізналася про те, що на належне їй нерухоме майно - трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], звертається стягнення за виконавчим написом нотаріуса на підставі іпотечного договору № 733/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровий номером № 2405. У державного виконавця нею було отримано копію іпотечного договору №733/046-"П15-1 від 01 жовтня 2008 року. Зі змісту іпотечного договору від 01 жовтня 2008 року вбачається, що в іпотеку відповідачу було передано вказану квартиру, в якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредиту № 733/046-СП15 від 01 жовтня 2008 року. [PERSON] є інвалідом з дитинства. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 26 квітня 2010 року група інвалідності друга. Наслідком хвороби, яка була у неї з дитинства - ДЦП, були проблеми з психічним здоров'ям, перебуває на консультативному обліку у Центрі психічного здоров'я населення. До 2002 року проживала разом з батьками. У 2004 році, після смерті матері, проживала сама у вказаній вище квартирі. В цей час її самопочуття значно погіршилося. Їй нічого не відомо ні про чоловіка, за борги якого вона нібито передала в іпотеку свою квартиру, ні про укладення договору іпотеки. Чи підписувався такий договір [PERSON] не пам'ятає. [PERSON], [INFO], який проживає: [INFO], не знає, жодних стосунків з ним ніколи не мала. Будь-яких розумних причин для укладення договору іпотеки у неї не було. Усі її доходи - це пенсія по інвалідності. Будь-якого іншого житла, крім квартири, у позивача немає, не є підприємцем, як вказано у виконавчому написі нотаріуса та постанові про відкриття виконавчого провадження, і ніколи ним не була, ніде на працює за трудовим договором. Вважає іпотечний договір № 733/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року недійсним, так як не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, а її волевиявлення не відповідало внутрішній волі через стан здоров'я. Вона не бажала віддавати в іпотеку свою квартиру в забезпечення зобов'язань невідомого їй чоловіка перед банком. Крім того, третейське застереження, яке міститься у п. 5.1-5.2 іпотечного договору №733/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року теж вважає недійсним через те, що її волевиявлення не відповідало внутрішній волі, не бажала насправді укладати таку угоду, проте не усвідомлювала свої дії та не могла керувати ними через проблеми зі своїм здоров'ям. Відтак, існують підстави для визнання недійсним вказаного третейського застереження, яке міститься у п. 5.1-5.2 іпотечного договору №733/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року на підставі ст. 30, 203, 215, 225 ЦК України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задоволити з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях, просила суд відмовити в їх задоволенні. Додатково вказала, що твердження позивача спростовуються наявними в матеріалах справи висновками проведених експертиз, а саме судової почеркознавчої та судово-психіатричної, інших доказів того, що [PERSON] саме 01 жовтня 2008 року, в день укладення та посвідчення іпотечного договору, не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними позивачем не надано. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що 01 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 733/046-СП15-1, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 2405. Зі змісту іпотечного договору від 01 жовтня 2008 року вбачається, що в іпотеку відповідачу було передано трикімнатну квартиру № 35, загальною площею 48,50 метрів квадратних та жилою площею 34,30 метрів квадратних, яка знаходиться за адресою за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. П.Могили, 53А, в якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором кредиту № 733/046-СП15 від 01 жовтня 208 року. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, як на підстави для визнання недійсності іпотечного договору, покликається на те, що в момент його укладення вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки є інвалідом другої групи з дитинства, перебуває на консультативному обліку у Центрі психічного здоров'я населення з 31 березня 2008 року, чи підписувала взагалі такий договір вона не памятає. Статтями 626-628 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст.\~16, ст.\~215 ЦК України\~одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3\~ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.ч. 1-5\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої\~статті 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16\~постанови від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними"\~для визначення наявності стану, передбаченого\~ст. 225 ЦК України\~на момент укладання правочину, суд відповідно до\~ст. 145 ЦПК України\~зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. В процесі розгляду справи, на задоволення клопотання представника позивача, судом було постановлено ухвали про призначення судової почеркознавчої та судово-психіатричної експертизи. Згідно висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 1-54 від 08 вересня 2014 року підписи від імені іпотекодавця в особі [PERSON] на усіх сторінках іпотечного договору № 733/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року виконанні [PERSON]. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта Комунального закладу "Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення" Рівненської обласної ради № 370/16 від 13 грудня 2016 року [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними в момент укладення Іпотечного договору № 773/046-СП15-1 від 01 жовтня 2008 року. Враховуючи те, що позивачем всупереч вимог ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставин визначених\~ст. 225 ЦК України, не доведено того факту, що [PERSON] у момент укладення спірного договору не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed