Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комерційного банку «ПриватБанк» в особі Харківського головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова(далі - ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова), в якому просив визнати договір поруки від 22.03.2011 року укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова недійсним. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним договір поруки від 22.03.2011 року укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова в частині, що стосується [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.04.2005 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № HAH2AK00070008. Згідно з умов даного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк до 12.04.2010 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 30317 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля NISSAN PRIMERA, 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] в розмірі 22 970,00 доларів США; на оплату страхових платежів в сумі 7347,00 доларів США. В травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № HAH2AK00070008. Під час розгляду вказаної справи позивачу [PERSON] стало відомо, що другим відповідачем по вказаній справі виступає ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова, оскільки зобов'язання за вказаним кредитним договором № HAH2AK00070008 забезпечено порукою відповідно до договору поруки від 22.03.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та філією ТОВ «УФА «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова. Оспорюваний договір поруки не містить істотних умов для укладення такого договору, а саме: у даному договорі не зазначено найменування боржника відносно якого поручитель бере на себе зобов'язання перед кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань; також не вказано в рамках якого кредитного договору поручитель виступає таким перед кредитором; з даного договору поруки взагалі не зрозуміло, за яку суму грошового зобов'язання філія ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова виступила поручителем перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Також позивач зазначив, що строк дії по основному зобов'язанню - кредитному договору № HAH2AK00070008 сплив 12.04.2010 року, а спірний договір було укладено лише 22.03.2011 року. Та зазначив, що сума на яку поручився ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором у розмірі 200 грн. не є співмірною з сумою по основному зобов'язанню позивача, та що філія ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова не є юридичною особою, у зв'язку з чим не мала повноважень на укладення вищезазначеного договору поруки. Та посилаючись на відсутність згоди позивача на укладення спірного договору поруки між відповідачами у справі, та ті обставини, що укладання спірного договору не було спрямоване на реальне настання правових наслідків для жодної зі сторін, просив задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги в редакції від 04.02.2015 року підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Катеринюк В.В. в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на відсутність підстав, які передбачені законом, для визнання спірного договору недійсним, а також на правову позицію викладену в постанові ВСУ від 20.02.2012 року. В наданих до суду запереченнях представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Катеринюк В.В. зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № HAH2AK00070008 від 13.04.2005 року [PERSON], 13.04.2005 року отримав кредит у розмірі 30 317 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2010 року. Відповідно до договору поруки від 22.03.2011 року, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» з поручителем ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова, поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Предметом договору поруки від 22.03.2011 року є надання ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» в Комінтернівському районі м. Харкова поруки перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання боржником, вказаним у Додатку №1 до цього договору, всіх обов'язків за кредитним договором, вказаним у Додатку №1 до договору, згідно яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надав боржнику [PERSON] кредит у сумі, вказаній в Додатку №1. Пунктом 2 вказаного договору поруки визначено, що розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою, зазначеною у Додатку №1 до договору. Укладаючи договір поруки від 22.03.2011 року, відповідачі діяли на підставі особистого волевиявлення, а саме ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» в Комінтернівському районі м. Харкова виявив бажання поручитись перед кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання [PERSON] вимог кредитора та уклав договір поруки з ПАТ КБ «ПриватБанк», а останній прийняв пропозицію ПАТ КБ «ПриватБанк» та погодився на укладення вказаного договору. Чинним законодавством України не передбачено обмеження суб'єктів цивільно-правових відносин у застосуванні інституту поруки, а при укладенні спірного договору відповідачі не порушили вимоги чинного законодавства та законні права та інтереси позивача. Представник відповідача ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова Мещеряков В.О. в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Надав до суду заперечення проти позову в яких зазначив, що 13.04.2005 року позивач уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № HAH2AK00070008, та 22.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова було укладено договір поруки. Як підтверджується матеріалами справи, спірний договір поруки, укладений відповідачами, відповідає усім правовим вимогам ст. 203 ЦК України та як правочин не містить підстав для визнання його недійсним в розумінні ст.ст. 215, 234 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAH2AK00070008 від 13.04.2005 року, відповідно до умов якого [PERSON], 13.04.2005 року отримав кредит у розмірі 30 317 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2010 року (а.с. 7-8). В забезпечення виконання кредитного договору № HAH2AK00070008 від 13.04.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна (а.с. 9-10). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2010 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про передачу в заклад та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAH2AK00070008 від 13.04.2005 року в розмірі 80 820,58 грн., що еквівалентно 10 111,42 доларів США, звернення стягнення на предмет застави автомобіль NISSAN модель PRIMERA, 2004 року випуску, легковий седан - В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] було відмовлено, та у задоволенні вимог [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору № HAH2AK00070008 від 13.04.2005 року, визнання недійсним договору застави транспортного засобу № HAH2AK00070008 від 13.04.2005 року, укладених між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», та про зобов'язання виключити з Реєстру застав транспортний засіб - автомобіль NISSAN модель PRIMERA, 2004 року випуску, легковий седан - В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] було відмовлено (а.с. 81-85). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.12.2010 року вказане рішення суду першої інстанції було змінено та позовні вимоги позивача були задоволені. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2011 року рішення апеляційного суду Харківської області від 27.12.2010 року в частині передачі предмета застави в заклад та звернення стягнення на предмет застави скасовано, справу направлено до апеляційного суду на новий розгляд (а.с. 86-90). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.01.2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2010 року було залишено без змін (а.с. 91-92). З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, 22.03.2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" з "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі міста Харкова" було укладено договір поруки з додатком №1, відповідно до умов якого ТОВ "Верус" поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № НАН2АК00070008 від 13.04.2005 року у розмірі 200 грн.(а.с. 11,59). Відповідно до довідки АА №442196 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України філія "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі міста Харкова" зареєстрована 10.02.2011 році та розташована за адресою: м. Харків, пр. Московський,96 А, керівником вказано [PERSON] (а.с.60). Згідно до п.п. 2.3.1, 6.1. Положення про філію "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі міста Харкова" філія в своїй діяльності здійснює наступні функції: укладає агентські договори (комісії, доручення та ін..) по наданню послуг повернення заборгованості, договорами по наданню консультаційних, юридичних та аналітичних послуг щодо фінансової діяльності та боргових зобов'язань, договори поруки, ін. управління філією здійснюється відповідно до Статуту Товариства та цього Положення. Поточне керівництво діяльністю філії здійснює Директор філії, який призначається Директором Товариства і безпосередньо йому підпорядковується (а.с. 30-34). Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до положень ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правочином, згідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У свою чергу, зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 ЦК України). Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Згідно із зазначеними вимогами зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тощо. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Параграфом 3 Глави 49 ЦК України врегульовано забезпечення виконання зобов'язання порукою. Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. При цьому закон не вимагає будь-якого погодження з боржником або його обов'язкового повідомлення про укладення такого договору. Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобовзань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються. Чинним законодавством України не встановлено обов'язок поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобов'язань перед кредитором. Волевиявлення боржника під час укладення договору поруки не є істотною умовою договору поруки. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 20.02.2012р. у справі №6-51цс11, висновки якого, згідност.360-7 ЦПК України, є обов'язковими. Окрім того, відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5, з урахуванням статей 553-554 ЦК договір поруки укладається кредитором за зобов'язаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем. Оскільки позичальник є не стороною договору поруки, а стороною у зобов'язанні, забезпеченому порукою, чинне законодавство України не передбачає обов'язку кредитора чи поручителя отримувати згоду позичальника на укладання договору поруки. За таких обставин оспорюваний позивачем [PERSON] договір поруки, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Комінтернівському районі м.Харкова не може бути визнаний недійсним із підстав відсутності згоди [PERSON] на укладення цього договору та положень щодо відплатності або безвідплатності послуг поручителя. Не відповідає фактичним обставинам і посилання позивача в тій частині, що філія ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова не мала повноважень на укладення договору поруки, оскільки з наданих представником ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова доказів вбачається, що вказана особа у відповідності до чинного законодавства зареєстрована в якості відокремленого підрозділу ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», та в Положенні про її діяльність передбачено повноваження на укладення такого договору (а.с. 30-35). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем не надано належних та допустимих доказів, а від так не доведено того, що при укладенні договору поруки його сторони порушили норми закону, якими регулюється укладення таких договорів, а також що при цьому порушено охоронювані законом права позивача. Посилання позивача на несумірність розміру зобов'язання ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова, яка складає 200 грн., та основного зобов'язання за кредитним договором суд не приймає до уваги, оскільки це не суперечить вимогам ст. 553 ЦК України та позивачем не було надано до суду даних, які свідчили б про реальне порушення його майнових прав та інших, охоронюваних законом інтересів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір поруки від 22.03.2011 року, містить всі істотні умови договору та укладений у відповідності до чинного законодавства України, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання договору поруки недійсним задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed