Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 червня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк», який змінив назву на ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №СМ-SМЕ402/89/2008. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09.06.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PM-SМЕ402/89/2008, за яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 20.07.2011 року між ПАТ "ОТП Банк» та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю та Договір відступлення права вимоги, згідно з яким усі права вимоги перейшли до ТОВ "ОТП Факторинг Україна". За умовами договору банк надав відповідачу кредит у сумі 75 тис. дол. США Посилаючись на те, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення кредиту у нього утворилась кредитна заборгованість у загальному розмірі 46 972 дол. США 18 центів, що еквівалентно 615 997, 86 грн. Крім того, сума пені складає 63 116 , 25 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. 06.11.2014 року представник позивача надала до суду уточнену позовну заяву у якій просила суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, судові витрати та звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі до суду на розгляд справи не з'явилися, але в матеріалах справи містяться дані про те, що вони повідомлені в установленому законом порядку про час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачів вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідачі про час і місце розгляду справи був повідомлені через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" №3 (33342) від 15 січня 2015 року. Таким чином суд забезпечив право доступу до суду відповідачів. Із матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк» був укладений кредитний договір №СМ-SМЕ402/89/2008, відповідно до якого банк надав позичальнику 75 000 дол. США на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 05.06.2023 року. ( а. с.65-69). У забезпечення виконання зобов'язань 09.06.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PM-SМЕ402/89/2008, за яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с.72-75) У забезпечення виконання зобов'язань 06.06.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-SМЕ402/89/2008 та додатковий договір №1 до договору поруки №SR-SМЕ402/89/2008 від 21.06.2008 року (а.с.76-78) 21.06.2008 року [PERSON] та ПАТ "ОТП Банк» був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №СМ-SМЕ402/89/2008 від 06.06.2008 року, за яким сторони внесли зміни до основного договору(а.с.79-85). Відповідно до договору факторингу №02/07/00 від 20.07.2011 року та договору про відступлення права вимоги від 20.07.2011 року укладеного між ПАТ "ОТП Банк» та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" права вимоги перейшли до ТОВ "ОТП Факторинг Україна". (а.с.101-106) Таким чином, відповідач порушив договірні зобов'язання. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Необхідно відзначити, що зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Згідно частин 1 та 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Однак, відповідно до п.1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон №1304 - УП) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Цей закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості (ч.3 Закону №1304 - УП). Днем опублікування Закону №1304- УП є 7 червня 2014 року («Голос України» №109). Встановивши наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що оскільки кредит надано кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що у власності відповідача є інше нерухоме майно, іпотечне майно не перевищує загальної площі у 140 кв. м, то відповідно до Закону №1304 - УП в задоволенні позову Банку, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. У зв'язку з викладеним, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідачів на його користь суми наданого кредиту, пені та судових витрат, понесених ним при зверненні до суду. На підставі ст. ст. 1049 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: partial