Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В обґрунтування позову вказала, що 01.03.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис за № 05. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем останнім часом не склалося через те, що відповідач вживає спиртні напої. Між ними перестало існувати взаєморозуміння через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дітей, що має істотне значення та суперечить їх інтересам. У звязку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Позивач вважає, що шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Майнових спорів не ініційовано, місце проживання дітей визначено за місцем проживання матері. Зазначає, що діти знаходяться на повному утриманні матері. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дітей, певною мірою ухиляється від своїх обов"язків. Через те, що батько належним чином не дбає про дітей та не надає достатніх коштів на їх утримання є необхідність стягувати аліменти примусово. За таких обставин просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньок щомісячно у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня предявлення позову і до повноліття кожної з доньок. Позивач у підготовче судове засідання не з"явилась, надала заяву за зі змісту якого вбачається, що остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з"явився, надав заяву зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні з винесенням рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.03.2006 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції, актовий запис № 05, про що видано свідоцтво про шлюб від 01.03.2006 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Від спільного шлюбу сторони мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьками яких являються згідно свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося в звязку з різними поглядами на сімейне життя, спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя між сторонами відсутній, намірів зберегти сімю у сторін немає, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 104, 114 СК України шлюб припиняєтьсявнаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняєтьсяу день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За правилами ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Беручу до уваги викладене, суд вважає, що визначена позивачкою сума аліментів у розмірі по 1 000 грн. на кожку доньку щомісячно є обгрунтованою, оскільки, такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити належний фізичний та духовний розвиток дитини. Крім цього, відповідач не заперечує щодо такого розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивачки, в силу вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу, понесений позивачкою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 114, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved