Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Представник Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради (далі - КНП «ХОЗЗНПД» ХОР) звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію щодо [PERSON] . Заява вмотивована тим, що пацієнт страждає на параноїдну шизофренію, безперервного перебігу зі стабільним апато-абулічним дефектом, внаслідок чого вона не може самостійно задовольнити основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] діагностовано захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного перебігу зі стабільним апато-абулічним дефектом. У такому стані вона не може самостійно задовольнити основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Законний представник хворої - сестра [PERSON] , яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить продовжити госпіталізацію [PERSON] у психіатричному закладі та розглянути справу у її відсутності. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2018 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватись лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати шість місяців. Судом встановлено, що [PERSON] , була доставлена 21 травня 2020 року сестрою - опікуном за направленням дільничного психіатра м. Хмельницький на приймальне відділення КНП "ХОЗЗНПД" ХОР. Комісія лікарів-психіатрів 22 липня 2020 року встановила наявність у неї захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного перебігу зі стабільним апато-абулічним дефектом, психічний стан хворої без суттєвої позитивної динаміки. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність продовження госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки на даний час спостерігається замкнутість, негативізм, відсутність продуктивного мовного контакту, не відповідає ні на жодне запитання або дає відповіді не по суті, чинить опір при спробі тілесного огляду, критика до свого стану відсутня внаслідок захворювання вона не може самостійно задовольнити основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів КНП "ХОЗЗНПД" ХОР від 22 липня 2020; медичною картою стаціонарного хворого №2817 заключенням ЛКК; заявою [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви представника КНП "ХОЗЗНПД" ХОР про госпіталізацію [PERSON] в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. На підставі ст.ст. 13, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 20.12.2018,

Outcome: approved